162 
A hol a föld felülete felemelkedik, ott hasonló fog be¬ 
következni, mint a snezi szoroson és a Sahara pusztán most 
is történik, azaz a só kiválik. 
A földrészlet először pusztává lesz s ha később le- 
sülyedt, a meglevő sónak csak egy része oldatil fel ismét, 
a megmaradt rész pedig réteges kőzetekkel fedetvén, az em¬ 
ber által hasznosítható sóteleppé válik. 
Földgömhitnk történelmében tehát mindeddig, mig ré¬ 
teges és kövületvivő kőzetekkel van dolgunk, biztos követ¬ 
keztetéseket vonhatunk. A mi az előtt történt, egyesekben 
talány marad ; a fentebbiekből csak azt lehet bizton követ¬ 
keztetni, hogy a földgömb vizei már a legrégibb siluri és 
cambri korszakok előtt a tengerben meglevő sótömegek na¬ 
gyobb részét a kőzetekből kilúgozták s az óceánba vitték. 
A szénsav tartalmú viz hatása némely ásványra és kőzetre. 
(R. Miiller: Untersuchímgen iiber die Einwirkung des kohlensaurehal- 
tigen Wassers auf einige Mineralien und Gesteine. Jalirbuch dér k. k. 
geol. Reichsaust. 1877., XXVII. B. Nr. 1.) 
ltégen felismert tény, hogy az ásványok és kőzetek 
felbomlására és alakváltozására nézve legbathatósabb ténye¬ 
zőnek a szénsav és a viz közös működése tekintendő. A 
szénsavtartalmu viz ugyanis a legáltalánosabb oldószer a 
természet háztartásában és mint ilyen a földön v?gbemeuő 
geológiai változások egyik főeszköze. 
Ezen hatás kipuhatolása ugyan már számos jeles vizs¬ 
gálat és kísérlet tárgyát képezte, a feutnevezett értekezés¬ 
ben nem csupán az eddigi eredmények szapori'ását találjuk, 
hanem egyúttal a kérdésnek egy eddig elhanyagolt oldalát 
látjuk felkarolva. Miiller ur vizsgálatai t. i. az ásványok old¬ 
hatóságának általános kérdésén kívül még tüzetesen arra 
is vonatkoznak, hogy a szénsavtartalmu viz hatásának ki- 
