174 
A Diallagit sohasem egészen tisz'a a MagnetittŐl vagy 
Amphiboltól, azért azon helyekre, hol ilyen zárványok vol¬ 
tak, különösen figyeltem. Magában a Diallagit-lemez az én 
meghatározási módom szerint platinahuzalon a Bunzen-féle 
lángban 5 milliméter magasságban a lángot igen gyengén 
festi nátriumra (1), az olvadásnak alig mutatja nyomát egy 
perez múlva. Az olvasztásban alig változik, csupán szélei 
kezdenek meggömbölyödni, de a lemez alak megmarad (ol¬ 
vadása 1). A lemezen volt Magnetit és Amphibol darabkák 
megolvadtak külön s megolvadott állapotban a Diallagit le¬ 
mezeken elterültek, mit Coddington-lencsével igen határozot¬ 
tan lehet kivenni. Gypszszel megolvasztva, Nátrium kissé erő¬ 
sebben festette alángot (1—2), valamint Káliumnak nyoma 
(0—1) is mutatkozott. 
Ezen nehéz olvadás a Diallagitok becses tulajdonsága 
és eddig minden Diallagitnál találtam a melylyel olvasztási 
kísérletet csinálni alkalmam volt s megkülönböztetésre ne¬ 
vezetesen a Hypersthentől alkalmas, a mely gömbbé olvaszt¬ 
ható (olvadási foka 3 — 4). 
Sósav észrevehető lég nem bántja. 24 óráig tartó étetés 
után sósavban, átlátszósága és polarizált fényben szinjátéka 
ugyanaz mint étetés előtt. 
3. A m p h i b ó 1. Az Amphiból átlátszó, színe sárgás¬ 
barna, mi makroskoposan nem, hanem csak vékony csiszo- 
laton vehető ki. Kristály alakot soha sem látni rajta, de a 
kristályos szerkezetet jól ki lehet venni. Átlátszósága, színe 
és absorptio képessége a kristály különböző állása szerint 
különböző. Ha a hasadási lapok szerint jut a csiszolatba, 
úgy hogy két oszlop lapon nézünk keresztül, színe legsöté¬ 
tebb barna és a polarizátort egymagát forgatva absorptiói 
képességét legcsekélyebbnek találjuk. Legvilágosabb barnás 
sárga a bázissal parallel csiszolataiban, ekkor láthatók a két 
irányú hasadásnak megfelelő rhombos mezők s ekkor ab- 
sorptiója is legerősebb, úgy, hogy világos és sötét (barnás 
