176 
elegyrészek határán nagyobb szemekben s néha csoportosan 
fordul elő, mig az elegyrészekben zárványként csak egyes ap¬ 
róbb szemekben mutatkozik. Amphiból a félig átlátszó; a kö¬ 
zéptájon van a legnagyobb egyén s ez folytatódik lefelé, hol 
egy hosszúkás de Maguetit ál al megszakított tömeg vau ; 
ezen kívül van még jobbról is egy Ampiból egyén. A vilá¬ 
gos elegyrészek az uralkodók, de ezek kétfélék : Diallagit és 
Olivin. A Diallagit a kettő között ezen a képen a 
túlnyomó. Egy nagy egyén a kép felső felében a ő párhu¬ 
zamos finom fekete vonalai által tűnik fel, úgy hogy ezt 
Plagioklasuak tarthatnék, arról azonban, hogy nem az, a 
polarizált fényben egész biztossággal meggyőződhetünk. Egy 
második nagy egyén a kép baloldalán aláfelé vehető ki az 
ő vastagabb parallel vonalaival, mig egy harmadik nagyobb 
tömeg a kép harmadában jobb oldalról foglal helyet. Mind¬ 
ezen Diallagitok felületén áttetsző foltok vannak, a melyek 
Amphiból maradványok, melyek a csiszolt Diallagit lap mé- 
lyedményeiben maradtak vissza. Az Olivin képezi végre a 
legvilágosabb s rendesen gömbölyű szemeket, melyek sza¬ 
bálytalan repedési vonalakkal vannak átszelve. A kép felső 
bal negyedében van egy csoport a Magnetitek között egyes 
nagyobb szemekben; mig a kép alján hosszúkás csoporttá 
sorakozva látjuk. A kép jobb alsó negyedében is több a 
fehér foltok közül Olivin, de mellette Diallagit van. A ha¬ 
tárt a mikroskop alatt élesen ki lehet venni. Ezen négy 
elegyrész mind ép, még az Olivin sem mutat elváltozást. 
Nagyitó lencsével, a minővel olvasni szokás, e képnek rész¬ 
letei fokozódva tűnnek elő. 
b) A kőzet tanulmányozása egészben. 
A szarvaskői Wehrlit a Kecskefark hegyi bányából, 
melyből leginkább kerültek ki a gyűjteményekben levő pél¬ 
dányok, Olivin, Diallagit, Amphiból és Magnetit kristályo¬ 
sán szemcsés és sűrűn torlódott elegye. 
