183 
gelyét is átszeli, már a harmadkorban jelen voltak és öb¬ 
leik bővelkednek, ki nem aknázott tengeri és félsós vizi 
kövülettelepekkel. A Sebes-Kőrös, Fekete-Kőrös, Fehér-Kőrös 
és hogy ha még a Temes-Béga völgyet is mint határvölgyet 
tekintjük, 4 ily harmadkori völgyet képeznek, melyek már 
a legutóbb elvonult nagy belvizek idejében a hegység szi¬ 
véig nyúló fjordokat képeztek. Keletkezésük, tágas öblük: 
nagy hasadékokra, siilyedt részekre utal. 
A harmadkori tengerek hatalmas lerakodásokat hagy 
tak visza eme völgyekben, melyek a völgyszorulatok helyén 
természetesen magasabb keresztgátakat képeztek ; sőt a Fe¬ 
hér-Kőrös völgyén az egyidejű trachyt eruptiók roppant 
anyaga részletenkint majdnem eredeti magasságig ismét betölté 
a völgyet. 
Ezen régi völgyeket tehát olyanokul lehe 1 tekinteni, 
melyek a hegyalakulásnak köszönik létüket. Ezekhez viszo¬ 
nyítva egy igen keskeny csatorna szállítja alá Erdély főfo- 
lyóját a Marost. A Marosvölgy Dévától Paulisig a viz 
által kivájt völgy jellegét viseli magán, Dévától Rad- 
náig a völgy két oldalán megfelelő rétegek vannak. Dé¬ 
vától nyugatra a Pojana-Ruszka hegység Gneiszát szeli 
legelőször át a völgy és az ezen nyugvó vízszintes felső 
krétarétegeket: Branyicska és Burzsuk közt a Béga völgy¬ 
ből benyúló harmadkori öböl csúcsát metszi át; Zámnál 
szűk szorosban hasit egy mészkövet és grauwache-szerű ho¬ 
mokkövet és az ezeken előtörő eruptív (Melaphyr?) telérek 
az átmetszés szemközti falain láthatók. Zám és Soborsin 
közt a folyó kréta mészkövek és Diorit határán halad; 
Soborsinnál egy a Dioritkörnyezte Gránittömzs közepét 
vágja (II). Soborsin és Batucza közt ismét egy harmadkori 
öböl anyagát mosta el, mely a Béga völgyből idáig ért. Ba- 
tuczától Radna-Lippáig azután Diorit Kárpáthomokkő-gosau 
rétegek és a Gneiszgrániton véste^át magát, a folyó ezen réte¬ 
geket mint igen ferde diagonalis völgy szelve, a szilárd, 
