186 
hasadékvölgyek tulszámának bizonyítékát,' azt mondva: le¬ 
hetetlen elképzelni, hogy a folyó inkább a szilárd kőzetet 
szelte volna át, mint a lágyat. 
Igen sok esetben és igy főleg vidékünkön nyomát sem 
lehet látni bármely begyalakulásnak, emelkedésnek a völgy 
képzés ideje óta; másrészt a völgyoldalak egyneműsége a 
rétegek szabályos szemköztisége az ily szorulatokban liasa- 
dékot, mely eltolódás, vetődés nélkül aligha jár, nem en¬ 
ged föltételezni, annál kevésbbé, mivel ezek némelyike 
nem egyenes irányú, hanem ép úgy kanyarog, mint a folyó 
medre kinn a síkon; de maga a meder szokszor helytálló 
sziklát mutat, mely azután minden kétséget kizár. 
Ama föltevés tehát, hogy a viz 1 á g y, laza anya¬ 
gokon át könyebben vés magának utat, mindkét irány szem¬ 
pontjából ezen völgyalakulás magyarázatánál cserben hagy. 
Azon nagyszámnál fogva, melyben a hévvel tanulmá¬ 
nyozott hegyvidék területén ezen jelenség sikerül, kétszeresen 
nyomott az, hogy valószínű magyarázatára nem találhatok 
festői völgyszorosaiuk keletkezésének. 
Sokszor az ellentétek adnak nyugalmat és én meg nem 
állhatom, hogy kifejezést ne adjak ama magyarázatnak, 
mely előttem valószínűnek tűnik fel. 
Ismeretes dolog, hogy az Alpesek tágas völgyeiben, 
különösen az úgynevezett törmelékkúpok (Schuttkegel) ké¬ 
pesek arra, hogy a folyó útját és a völgyalakitást lényege¬ 
sen szabályozzák. Általános szabály az, hogy a legerősebb 
folyó is a lassan képződő rendes törmelékkúpot nem ké¬ 
pes átszelni, még kevésbbé elhordani, ellenben szorosan a 
túlpartra vonulni kénytelen. 
S i m o u y i egy igen becses dolgozatban ismerteié *) 
az E t s c h völgy aluvial-képződéseit, hol a legnagyobb és 
legtöbb ily lassanképződő keresztgát van. 
*) Sitzungsb. d. k. Akademie d. Wiss. 1857. 24. k. 455. 1. 
