196 
vannak együvé csoportosulva. Ezen lapok meglehetős merő¬ 
legesen húzódnak a hegylánczolat irányára. Fiatalabb vul¬ 
káni kőzetek közelükben seholsem jelennek meg, nemke- 
vésbbé gazdagabbak ezüst és ólomban, mint azt gyanitni 
kellene; az ezüstdús övék váltakoznak az arany, Pyrit, 
Calcopyrit és Arzenopyritben gazdagabbakkal és alsó Karim- 
thiában megkülönböztetnek egy ezüstvezető nyugati és egy 
aranyvezető keleti övét. 
Ezen csoportosuló lapokból a rómaiak idejében fárasztó 
kézimunkával vagy tűzrakás folytán a szirtek porhanyóvá 
való tételével nyerték a Tauriszkok aranyát, miután a Sal- 
zach aranytartalma kimerítve lett. Ilyen dusabb lapokból 
szerezte a 16. században két bányász, Weitmoser atya és 
fia nagy vagyonát, lőleg az „Altén Herberg“-ről a Rath- 
hausberg-en és a jegesek övében véghez vitt ily munkálatok 
után az ifjabb Weitmoser oly nagy tekintélyre tett szert, 
hogy két leányát Fugger fiai vették el és nevét a salzburgi 
hegyeken szerte tisztelettel említik. Az augsburgi Fugger 
házzal való öszeköttetés előmozdítva lett az által, hogy ezen 
nagy ház az Alpokban más bányavállalatokban, főleg az 
aranybányászatban alsó Karinthiában részeltetett és a I ug~ 
gerek csakugyan különös figyelmet is fordítottak a bányá¬ 
szatra, hosszú ideig Almadént monopolizálták — mint ké¬ 
sőbb a Kothschild ház — és ezáltal úgy Mexicóban a hi¬ 
gany magas árát, valamint az ottani ezüsttermelésnek lassú 
fejlődését idézték elő. 
Reissacher, ki kitünően irta le a salzburgi aranyreviert, 
állítja, hogy 1536 tói 1562-ig egyedül Raurison több mint 
1000 bányagödör, bánya-, mosó- és olvasztómüjog állíttatott 
ki. Az évi járadék, mit a salzburgi érseki kamara a bányák 
kiadása folytán húzott, 80,000 arany forintra ment és a jö¬ 
vedelem az éjszaki Tauern lejtőn ez idő körül évenként 4000 
márkára, a déli karintbiai lejtőn, de még a salzburgi terü¬ 
leten 14,000 márkára becsültetett, vagy pénzérték szerint: 
