207 
császár is a'áirta a bányászat teljes abbanhagyására vonat¬ 
kozó meghagyást; azok még az 1828-, 1844-és és 1861-es 
években ismétlődtek; a mély altárna bevégzése után azon¬ 
ban nem kell tartani attól. Az előttünk fekvő adatok nyo¬ 
mán állíthatjuk, hogy szakértő vezetés mellett Selmeczre oly 
jövendő vár, mely ha nem lesz is összehasonlítható Amerika 
nagy termelő helyeivel, de mindenesetre közel meg fog fe¬ 
lelni azon virágzásnak, mely az előző század vége felé az 
István-telér egy Bonanzája által eléretett. 
Egy kitűnő angol búvár, Judd úr kevéssel ezelőtt oda 
nyilatkozott, hogy Hodritsch Syenitje lényegesen nem idő¬ 
sebb kőzet a környék különféle tracbytos kőzeteinél, hanem 
az gyanithatólag azoknak csak a régi kitörési hely közepé¬ 
nek megfelelő elváltozása. Ezen, látszólag csak az elmé¬ 
letre fontos kérdés sokkal általánosabb fontosságú lesz, ha 
egy pillantást vetünk Erdély és B á n á t arany eljövete¬ 
leire, a dákok régi bányászatának székhelyére. 
Az eset, melyről szólani fogunk, világrészünk hegyalko¬ 
tásainak legnevezetesebbjei közé tartozik. Szerbiában a Pék 
folyótól délre fekvő Kuczainától, vagy egy még valamivel 
déliebb vidékről éjszaki irányban egy hosszú, csaknem egye¬ 
nes vonalú hegyhasadék csap át távol Erdélybe. A felület 
alakja szerint ez hosszú vonalon át a keletre fekvő steyer- 
dorfi hegy vonulat meredek esése által van jelezve; Alibeg¬ 
nél, hol a Duna Klissura, és még tovább a Vaskapu szoro¬ 
saiban folyik, a mély folyamágy e vonalat átszeli. Kuczai¬ 
nától kezdve föl a Maros völgyéig Petirs mellett és talán 
még tovább is éjszaknak, egy 200 kilométer távolt túlha¬ 
ladó területen e hasadékvonal különféle eruptív kőzetek ál¬ 
tal van kitüntetve. Cotta, kitől e vonalnak egy igen beható 
leírását bírjuk, ezen eruptív kőzetek különféle fajtáit egy 
uj név, a Bánátit alá foglalja ősze. Más észlelők, mint előbb 
Kudernatsck és később nevezetesen Tietze és Marka e kő¬ 
zetek legfontosabbjait Syenit, vagy „fiatalabb Syenit“-nek 
