239 
Értékes adatukat tartalmaz Hauer és Stuche „Geologie 
Siebenbiirgens“ czimü müve, továbbá Fr. v. Hauer földtani 
átnézeti térképe az osztr. magy. birodalomnak Posepny F. 
újabb közleményei után, de ezek mégis lényegesen eltérnek 
vonatkozással bizonyos üledékes képződmények képlethely¬ 
zetére, mint az észleleteim követéséből kitetszik. 
Ha a szegélyhegység mészképződményeinek éjszaki ré¬ 
szével, nevezetesen a Toroczkó me'lettiekkel kezdem meg 
értekezésemet, úgy annak környezetén a következő viszo¬ 
nyok vannak. 
A toroczkói teknőt, melyben Toroczkó, Szt-György, 
Bedellő és Gyertyános helységek feküsznek, ismeretesen 
egy magas hegyfal zárja be, mely délről Gyertyánosnál 
(rom. Valicsora) a vizeknek csak egy szlik sziklahasadékon 
át enged lefolyást, mig éjszaknak a meglehetősen öszeszo- 
rult toroczkói völgy az Aranyos folyó felé nyilik. 
A nagy Melaphyr-tömzs, mely Borév és Várfalva kö¬ 
zött az Aranyos folyó által áttöretik, Borévnél elágazik, azaz 
az Aranyosba lejtő toroczkói völgyet két oldalról kisérő 
hegy vonulatok részben Melaphyrből állanak, melyen a leg¬ 
magasabb pontokat alkotó mészképződmények nyugosznak. 
így keletnek a Székelykő, Hosszukő, Malomkő és a 
Csetatje, nyugotnak a hegyvonulat, mely a térképen Munt- 
jele Bedeului révvel van jelölve, ez utóbbit jobban bemet¬ 
szik a Valié Bedeleului, a Szilás és Havaspatak szakadékai 
és völgyei, mi * a nyugatiban csak a rövid Várpatak tá¬ 
madja meg a Melaphyrt és a mészképződményeket és a 
mélyebben fekvő Fehérpatak hoszabb lefolyással bir. 
