hogy petrographikus kifejezésmóddal éljek — nézeteinek 
alaktalan magmájában jegeczedési központok képződnek, 
melyek közül, a távolsággal némileg arányos sűrűséggel, uj 
meg uj liasonnemü anyag csoportosul. így aztán oly cso- 
])ortkö/.ök keletkeznek, melyek központjai tisztán jellemzett 
s jól megkülönböztetett helyeket foglalnak eh mig kerületeik 
sokfélekép érintkeznek s egymásba olvadnak. Viszatérünk 
a rendszerhez, mely azonban most már nem bir az első kor¬ 
szak merev élességével s életnélktili mozgatlanságával.“ 
Úgy bisziik, hogy ezen szavak a szerző álláspontját 
elég világosan jellemzik. Lássuk már most hol keresi ő azon 
szilárd központokat, melyek a természetnek megfelelő rend¬ 
szer alapjául szolgáljanak. A kőzetek fő- és alosztályozásá¬ 
nál eddig tudvalevőleg többféle kül- és belviszouyt vettünk 
tekintetbe u. m. az általános vegyalkatot, az ásványi ösze- 
tételt, a földtani kort, a szövetet stb. Rosenbusch is vegyes 
kategóriákat állít fel, a fősulyt azonban az alkatrészek mi¬ 
nőségére fekteti E szerint a tömeges kőzetek főosztályozá¬ 
sára a legkiválóbb ásvány szolgál, u. m. orthoklas, plagiok- 
lasz, nephcliu és lelteit, végre olivin. 
Az alosztályozás egyrészt a geológiai korhoz (harmad- 
kori- és harmudkorelőtti kőzetek), másrészt a másodrangu 
alkatrészhez (u. m. az Orthoklas kőzeteknél a kvarcz, Pla- 
gioklas kőzeteknél az Angit, Amphibol, Biotit s Diallagit stb.) 
alkalmazkodik. Végre a szövet (granitos, porphyros és üve¬ 
ges) az egyes csoportokon belül alosztályokat képez. Hogy 
ezen vagy bármely más kőzettani beosztás egészen követ¬ 
kezetes nem lehet, sőt hogy belértékének csorbulása nélkül 
a taglalás megfordulása is keresztülvihető, ez a dolog ter¬ 
mészetéből folyik és a szerzőnek fentidézett szavaival ösze- 
fér. Az elfogadott rendszer megbirálásáról tehát itt nem lehet 
szó, de ha a mai nap legáltalánosabban elfoglalt szempont¬ 
ból tekintjük a dolgot, feltűnik, hogy a szerző oly csekély 
figyelemben részesíti a kőzetek cbemiai minőségét, mely sze- 
