267 
riut már szokássá vált a savasabb kőzeteket a háziasab¬ 
baktól különválasztani. Igaz, liogy ezen ellentét a menyiben 
a kőzetek vegyalkata az elegyrészekétől függ, egészen véve 
a szerző rendszerében is feltűnik, de a részletekben a ckemiai 
elv elhanyagolása helyenként feltűnő egybeállitásokra vezet. 
A földpát minőségére ellenben igen nagy súly vau fektetve, 
de e tekintetben a szerző csak egy- s a bárombajlásu föld¬ 
pát közötti különbséget használja fel az osztályozásnál, úgy, 
hogy az ortboklas-kőzetek külön nagy csoportot képeznek. 
A plagioklas elnevezése alatt öszefoglalt egyes földpátfajok 
megkülönböztetésére a szerző concret esetekben a Des Cloi- 
seaux-féle opticai ismertető jeleket használja, de a plagiok- 
las-fá j szerint való osztályozást mind elméleti, mind gyakor¬ 
lati szempontból elveti; az elsőből azért, mert a Tschermak- 
féle földpát elmélet szerint a plagioklasfajokban az isomorph 
anyagoknak százalékos ingadozásait még ugyanazon egy 
kőzetben is előfordulónak tartja, gyakorlatilag pedig a pla- 
gioklasfajok pontos meghatározása legtöbb esetben kivihe¬ 
tetlennek látszik. A lángkisérleti módszerről, mely ezen mű¬ 
tétet oly nagy mértékben elősegíti, nem tesz emlitést. Egyéb¬ 
iránt igen helyesen mutatja ki azt is, liogy az eddigi le¬ 
írásokban a földpátok monoklin vagy triklin volta sok 
esetben igen felületes módon, tisztán csak az ikerrovátkosság 
fellépése vagy hiánya szerint lett meghatározva. 
Az olivinnak az eddigi szokásnál nagyobb fontosságot 
tulajdonit a szerző, a menyiben némely kőzetcsoportban ne¬ 
vezetesen a plagioklas-augitkőzetek csoportjában az alosz¬ 
tályzást ezen ásvány fellépéséhez köti, ép úgy, mint a 
savasabb kőzeteknél a kvarezhoz. Evvel összefüggőleg az 
olivint mint a hasalt lényeges alkatrészét tekinti, miből az 
következik, hogy uémely, eddig basaltnak nevezett kőzet 
más osztályokba soroztatik. A harmadkon basaltok régibb 
képviselőire pedig a „kőzettani systematika Akasverusa“ a 
Melaphyr nevét alkalmazza, melynek ezúttal szabatos értel- 
19 
