277 
Az erdélyi érczhegység kárpáthomokköveinek helyze¬ 
tét illetőleg pedig további vizsgálataimnak eredményét előre 
hocsájtani nem akarom. 
Toroczkó nagyterjedelmit mészképződményeiuél, mint 
már megjegyeztük, az éjszaktól dél felé húzódó feltűnő ma¬ 
gaslatoknál több sort lehet megkülönböztetni. 
A legmagasabb, a nyugati, az Aranyos folyó völgy irá¬ 
nyával Szolcsvától Borévig párhuzamosan halad, a Melaphyr 
és annak tuffáival nagy magasságra emelkedik, magaslatai¬ 
nak legtöbb része u. is 1200 méteren túlra hág, a hegy- 
vonulat. pedig, melyre ezen mészkősorozat reátelepedik, nyu¬ 
gat felé azon kristályos kőzetekhez simul, melyeket Vidály 
és Borév között az Aranyos folyó szel át. 
E sorozat az, melynek bázisán véleményem szerint a 
Triashoz tartozó idősebb képződmények megjelennek. 
A keleti és alacsonyabb sor határozott mészszirteket 
mutat hasonlóan rátelepedve a Melaphyr és annak Tuffáira 
és legimpozánsabb szirtje, nevezetesen a Székelykő legma¬ 
gasabb pontját 1130 méterrel éri el, mig többi magaslatai 
a 8—900 méter között ingadoznak. 
Keletnek a Marosvölgy felől különösen impozáns szir- 
teket a Melaphyr és annak Tuffái környezik, vagyis ezek a 
mészkövekkel szigetszerűen emelkednek ki a harmadkori 
képződményekből, melyek kelet felé terülnek el és elszige¬ 
telik a szirtsoroza'ot, melynek bázisán mint egy szőnyeg 
fekiisznek. 
A szirtsorozat azonban nem függ mindenütt közvetle¬ 
nül ősze, egyes részei mély nyergek által elválasztvák, me¬ 
lyek a Melaphyrig leérnek, mint ez egész jól észlelhető a 
Toroczkótól Hidasra vezető átjárónál. 
