390 
ről Viránynál (Blumau) magyar földre lép át és három nagy 
kanyarodással a vidéken áthaladva s annak kisebb vizeit 
magába gyűjtve Csepregnél hagyja el a területet, hogy nem 
messze a Rábába szakadjon. Csak a terület éjszaki részében 
vannak néhány patakok, melyek nem a Répcze, hanem a 
sopronyi patak közvetítése által kerülnek a Rába folyóba; 
déli szélén pedig a Gyöngyös folyó vízrendszerének egy 
része még az idei felvételek területére esik. 
Mindezen vizek folyása K és DK felé irányul. Feltűnő, 
hogy a keletre folyó vizek majdnem kivétel nélkül e völ¬ 
gyek jobb partjait mossák, minek megfelelőleg a dombsorok 
éjszakfelé néző lejtői rendesen sokkal meredekebb és mé¬ 
lyebbre menő feltárásokat mutatnak. E körülmény a térké¬ 
pek földtani kidolgozásában is talál kifejezésre. 
A területünkön fellépő képletek korrendjét követve, leg¬ 
először a magyar-ausztriai határvidék jön tekintetbe, hol a 
Wechsel-Rozália-hegység oldalnyulványai Felső-Péterfalvától 
Karlóig magyar területre csapnak át s itt, Lanzsér körül te¬ 
temes magaslatokat képeznek. E hegyek kőzetei jelleges 
kristályos palák, melyek határozott kristályosságukban az 
alpesi középvonalat jellegével bírnak és a multévi kutatások 
által kiderített három palacsoport elsejéhez tartoznak. 
A második csoport félig kristályos palakőzetei e vidé¬ 
ken már nem szerepelnek. A lanzséri magaslatokon Inkey 
ur négyféle palakőzetet különböztetett meg, u. m.: csillám¬ 
palát, csillámgneiszt (többféle kiképződésben), amphibolos- 
chloritos palát és kvarczitpalát, A csillámpala és a gneisz 
rétegei egymással többszörösen váltakoznak, az amphibolos- 
chloritos pala pedig csak alárendelt, de gyakori behelyez- 
kedéseket képez a csillámgneiszban. Legfeltűnőbb a kvarczit- 
pala, mely meredek kúpokat képezve, Lanzsér (Lansee) fölött 
összefüggő vonulatban az egész palaterületet átszeli és még 
tovább Ausztriába is követhető. A kőzet kemény, rejtvekris- 
tályos, fehér kvarczból áll, gyér talknemű csillámlapocskák- 
