394 
terjednek el, inig- a patakvölgyeknek rendesen sokkal me- 
redekebb jobbparti lejtőin a Congeria-rétegek vannak a fel- 
szinen. A völgyképződésnek ezen sajátsága, mely sok helyen 
ismétlődik, itt tehát a felszín földtani képére is befolyás¬ 
sal van. 
Területünk egyedüli eruptivkőzeteit két nevezetes bazalt¬ 
kitörésben látjuk: az egyik a kristályos palák területén, 
Lanzsértől É-ra, a vidék legmagasabb begyét, a Pálhegyet 
koronázza és mindenesetre szárazföldi kitörés terménye; a 
másik ellenben az alacsonyabb dombvidéken, Pulya mellett, 
alig feltűnő magaslatot képez és helyzetéből ítélve, vizalatti 
eruptió által jöhetett létre. Ez utóbbi a felső részének sala¬ 
kos minőségénél és szép űrkitöltéseinél fogva nevezetes. A 
Pálhegy bazaltja nagyobbára tömör, gyakran kokkolithszerű, 
csak tetején mutat egyes salakos részeket; részben durva 
oszlopos elválás figyelhető rajta. Az egész tömeg a déli Ba¬ 
konyban oly gyakran ismétlődő meredek oldalú fensik-alakra 
emlékeztet. Nevezetes egy Dyk féle betelepülése, melynek kő¬ 
zete szép öregszemű dolerit. Tufák sem az egyik sem a má¬ 
sik bazaltkitörés körül sem találhatók; ennélfogva a kitörés 
korát illetőleg csak a déli Bakony analóg-képződményeire, 
melyek tudvalevőleg a Congeria-rétegek lerakodásának vége 
felé törtek ki, hivatkozhatunk. 
Rotli Lajos, osztálygeolog, Sopronymegyében fekvő, 
tehát még magyar területre eső Rozália hegységnek éjszaki 
részét, valamint a Rozália-, Lajta-hegység és a ruszti hegyek 
közt elterülő neogen vidéket vette fel, működését Fraknövá- 
ralja környékén kezdvén meg, t. i. ott, a hol 1872-ben vég¬ 
zett volt. 
A Rozália-hegység emlitctt része, keletre Fraknóváralja, 
Rétfalu, Sóskút helységei által határoltatván, a Rozália- 
kapolnától egy keskeny övben húzódik éjszak felé, míg Sós¬ 
kút s Lajta-Szt.-Miklós közt éri végét. 
Ezen keskeny öv főzöme csillámpala s gneiszből áll. 
