13 
korbelitől: mert először többé-kevésbbé amethystszinü, másodszor főleg 
azért, mert nem egyaránt vonja be a barnapát-réteget, hanem egyes 
pontokon képez feltűnő hosszú és néha szélességben is jelentékeny 
terjedelmű kristályokat. Ezen a successióban harmadik képződmény 
még sok helyen meg van a selmeczi teléreken, de a Mihálytárnában 
egy calcitképződmény következett, mely úgy a barnapát-réteget, mint 
ezen egyes nagy amethyst-egyéneket először beburkolta, utóbb azok 
anyaga is eltávolódván, burokpseudomorphosák jöttek létre : c a 1 c i t 
quarc u t á n. 
Hogy ezen calcitpseudomorphosák sokféle alakjáról számot adhas¬ 
sunk, az eredeti amethystquarz-kristályok sajátságaival kell megismer¬ 
kednünk olyau példányokon Selmeczről, melyeket utólagosan calcit 
nem árasztott el. Ilyeneket van szerencsém a budapesti egyetemi ás¬ 
ványtani intézet gyűjteményéből az újabb és régibb előjövetelből be¬ 
mutatni. Ezen (piarckristályok szokatlan kiképződése több pontba 
foglalható. 
Első sajátság a rhomboederes kiképződés. A terminál lap 
vagy csak a három rhomboeder lap, vagy ehhez gyakran az ellenrhom- 
boeder lapok is többé-kevésbbé alárendelten. Sokkal anomálabb a ki¬ 
képződése az oszloplapoknak. Egy példányon, melynek vagy 11 centi¬ 
méter a hossza, azt látjuk, hogy a három váltakozó oszloplap fel a 
kristály vége felé keskenyedik, s végre lándzsaalakulag kiéktil 1—2 
centiméterrel a kristály vége előtt; ellenkezőleg a váltakozó más három 
oszloplap a főtengely felé hajlást mutat, egy igen hegyes rhomboederre 
emlékeztetvén, melynek végén aztán a tompa rhomboeder úgy ül, hogy 
az oszloplapnak lap felel meg a rhomboederen is. Ezen igen hegyes 
rhomboederként kinéző három oszloplapnak azonban néha erős üvegfénye 
mellett is azon jelentős sajátsága vau, hogy rajta szintes irányú lép¬ 
csőket vagy vonalakat különböztetünk meg, melyek a legépebb kristály 
szerkezetébe is engednek pillantani: ezek t. i. a kristály tövéből ki¬ 
indulva, hol annak a vastagsága legnagyobb, a kristályt képező burkok 
decrescentiájának felelnek meg; a mint föl felé haladunk, az egész 
kristály fokonkint vékonyabb lesz azon arányban, a melyben a külső 
rétegei a kristálynak visszamaradnak. Minden visszamaradó burok végén 
nyoma van a terminál rhomboeder (illetőleg pyramis) lapnak, és azon 
rész, a mi ennek felel meg, képezi a haránt vonalat vagy haránt lépcső¬ 
lapot. A rhomboederes tendentia abban árulja el magát legjobban, hogy 
az oszloplapok közül három ezen decrescentia kitüntetésében erősebb, 
mig más három kevésbbé lévén arra hajlandó, kifogy és a kristály felső 
vége kiképzésében már nem vesz részt. 
Második sajátsága ezen quarcképződésnek, hogy a kovasav- 
