vium laza kőzetei által borittatik, kivéve azon pontokon, hol Magyar- 
országon a hasalt és Szerbiában a trachyt tódult fel. 
A hasadéknak a mélyebben fekvő szilárd rétegekben kell tehát léteznie. 
A földrengés tüneményei tehát a jelen esetben nagy valószínűséggel 
egy már meglevő hasadék kibővítésére vagy pedig a szilárd rétegeknek a 
hasadás síkjában történő vetődésére vezethetők vissza; legintensivebben 
mutatkozott ezen geotektonikai mozgás Moldova környéke alatt és az 
ezen mozgás által okozott megrázkódás legjobban terjedett negyedik 
földalatti hasadékunk irányában, miként az ezen vonalban okozott kár¬ 
ból kitűnik. 
A moldovai földrengés úgy mint maga a moldovai negyedik ha¬ 
sadékunk peripherialisnak volna nevezhető, 
Azon vonal pedig, melyet a más két földrengés, úgymint a Bo- 
gáros-Mokrin-i és a temesvári legnagyobb megrázkódási területeinek 
közepén huzunk át, közel függőlegesen áll az előbb kimutatott periphe- 
rialis törszélre; ezen vonal körülbelül megadja nekünk azt az irányt, 
a melyben egy vagy talán több a legnagyobb depressió közepe télé 
futó földalatti hasadék volna keresendő. A két utóbbi földrengés ezen 
radiális földalatti törszélre volna visszavezethető. 
Hogy a két utóbbi földrengésnek azonban tényleg más törszélen 
kellett keletkeznie, mint a moldovainak, az abból is kitűnik, hogy lefo¬ 
lyásuk alatt a moldovai hasadékon nem csak hogy mély csönd uralko¬ 
dott, hanem hogy lökései tovahaladásának gátolva állotta el az útját. 
Értem azon földlökést, mely 1879. november 20-án éjfél után 
éreztetett. Ezen lökés a nyert tudósítások szerint Temesváron ÉNy— 
DK-i irányú volt; ezen irányban a moldovai hasadékkal meglehetős 
nagy 75—80°-nyi szög alatt találkozott, s ezen áthaladva 10—12 kmtr. 
másodperczenkénti gyorsasággal minden moraj nélkül érkezett Orsovára. 
Ugyanezen lökés Baziáson is észleltetek, de a Baziás és Orsóvá közt 
íekvő Moldován nem. 
Ezen körülmény közelfekvő magyarázatát abban látom, hogy a 
Temesvárról sugárszerüen tehát Moldova felé is terjedő lökés az útjába 
eső moldovai hasadékkal igen hegyes 5—10°-nyi szög alatt találkozott 
és megtöretett, minek következtében a hasadékon túl fekvő Moldován a 
lökés már nem volt érezhető. 
A múlt és jelenévi délmagyarországi földrengéseket tehát jogosan 
egy peripheriális és radiális hasadási rendszerre vezethetjük vissza. A 
moldovai földrengés vonta maga után a bogáros-mokrini és a temesvári 
rengéseket is, és általában az egész, általunk kimutatott törszélek által 
befoglalt területet legjobban hasonlíthatjuk össze egy mozgásnak induló 
jégtáblával. 
