8G 
gositanak, másrészt pedig melyek a kultiválandó növények élettaui vi¬ 
szonyait föltárj ák. 
A két alaptudomány ezekből folyóan átalában a geológia és a 
növénytan leend, melyek a földművelést okszerű irányban vezetni kivat- 
vák. A növénytant, mint szakunktól távolesőt mellőzve — belátjuk azonnal, 
hogy a tiszta geológia mint olyan, a földművelés czéljaira közvetlenül 
nem alkalmazható. A szempont más, mely szerint a geolog és a föld¬ 
művelő itél és igy véleményeik nem mindig találkoznak. így például az, 
mi a geolog előtt egyenlő értékű réteg, még a kőzettani teljes megegye¬ 
zés esetén sem lesz okvetlenül az a gazda előtt. A geológiai egyenlő 
értéknél elesik a kőzetek azonossága, mig az agronomiai aequivalensnél 
még egy ugyanazon kőzet sem lehet megfelelő a vegytani tisztátalan- 
ságok aránya, az eluiállás külömböző módja és előhaladottsága folytán. 
A geológiai kutatások eredményeiből az átmetszetek már direkt 
hasznot nyújtanak a földművelés czéljaira nézve az által, hogy az alsó 
talajról fölvilágosítást adnak. Az alsó talaj lényeges befolyása a termő 
lejjel termékenységi viszonyaira ismeretes; sok esetben ez szabályozza, 
sőt egyenesen okozza a talaj termékeny voltát, igy ha az a nedvessé¬ 
get lekötni képes, még a szegény homok is termékeny lehet, mint ezt 
Belgium mutatja, mig ugyanazon talaj éjszaki Németországban igen 
terméketlen. Az alsó talaj nemcsak a vízzel szemben való viselkedése 
által lebet hasznos, de gyakran a felső talajra nézve igen értékes javító 
állományokat is tartalmazhat. Sokszor csekély mélységben nagy mennyi¬ 
ségű kénsavas és alkálidús anyagok lappanganak, melyek a szántó¬ 
földet új életre kelthetnék ; ezekről a geológiai profilok azonnal fölvilá¬ 
gosítanak. Összevéve látható, hogy bizonyára egyfelől a tiszta geológián 
mint szilárd alapon emelkedő agronomiai geológia lesz az, me¬ 
lyet a földművelő lényeges javára fordíthat. A talajtan, mely a termő¬ 
rétegek anyagát (kőzettan) és azoknak egymáshoz való viszonyát (ré- 
tegzéstan) megismerteti, a jjhysikai és vegytani geológia tapasztalatait 
fölhasználva, a növénytani ismeretek alkalmazásában alkotja az agro¬ 
nomiai geológiát, melynek czélját a talaj termőképességi viszonyainak 
helyes megállapítása képezi. 
A mezőgazdasági és erdészeti czélok tekintetéből a földtani kutatá¬ 
sok jogosan fő-fő jelentőségre tarthatnak tehát igényt; a haszon azon¬ 
ban itt is kölcsönös, úgy mint a bányászat és a földtan között, csakhogy 
az agronomiai földtan még kevésbé fejlett fokon áll, hogy sem azt a geolog 
azonnal sikerrel alkalmazhatná; elég legyen a több geolog által kiemelt 
tényre utalnunk, hogy kevéssé föltárt, complicált területen, a rétegek 
sorozatát könnyebb módon fölfejthetjük, ha az úgynevezett talajjelölő 
növények ismeretével rendelkezünk. 
