87 
Rendkívüli haladás észlelhető az agronom-földtani munkálatok te¬ 
rén azon országokban, melyekben aránylag kevés a művelhető föld, vagy 
a hol a nagy népesség miatt a talaj 'folytonos művelés alatt áll; ezt 
látjuk pl. Svédországban az előbbi, Poroszországban az utóbbi esetben. 
A füldmivelésnek és eredményeinek az ország földtani alkotásától való 
függése talán sehol sem oly szembeötlő, mint Svédországban. Ebből magya¬ 
rázható, hogy ott egy földtani intézet alapítását 1856-ban az upszalai 
mezőgazdasági egyesület és a 7-ik mezőgazdasági kongreszus pendí¬ 
tette meg. 
Hazánk földtani intézete ismeretesen 1869-ben alapittatott, melynek 
föladata az ország ásvány-, föld- és őslénytani úgyszintén talaji viszo¬ 
nyait tudományosan kutatni. A mód, melylyel ezen fölvételek a közös 
haszonnak átadhatók, részint a dolgozatok közzétételében, részint gyűj¬ 
temények szervezésében áll. Intézetünk gyűjteményei korlátoltabb anyagi 
viszonyok folytán a nagy közönségnek hozzá nem férhetek, de azon 
kedvező esetben is, ha e czél elérve volna, a kiállítás magában véve 
nem nyújtaná a kívánt hasznot. Arra nézve, hogy azok gyakorlati hasz¬ 
not hajtsanak, mindenekelőtt szükséges az, miszerint e tudomány főelvei 
mindazoknak közös birtokát képezzék, kik ama haszonra igényt tarta¬ 
nak. Mig Angliában, Svédországban, Svájczban és az utolsó évtizedek 
alatt Németországban is a földtau oly köröknek vált kedvencz tanul¬ 
mányává, melyek a tudományoktól távol állanak, addig nálunk a föld¬ 
tani ismereteknek átalánositása még nem igen lehet kilátásban. Közép¬ 
iskoláinkban alig tanítják a földtant, a főiskolákban pedig egy-egy 
tanszékre ruházva, az ásványtan, kőzettan és őslénytan mellett kerül 
alig egy félév alatt előadásra. 
Jobban hatolhatnak ez időszerűit a közönség körébe a kiadott 
dolgozatok (Évkönyvek), de legfőkép a földtani térképek. Koronkint lát¬ 
hatók azok a könyvkereskedők kirakataiban és élénk színeiknél fogva 
a járó-kelők figyelmét — legalább kis időre — lekötni szokták. 
A földtaui térképek sikeres előállítása századunk érdemei közé 
tartozik. 
A legelső, ki topográfiái térképen a talaj alkotását feltüntetni ipar¬ 
kodott, az angol Pake vala, ki 1723-ban Kent térképén az egyes kőze¬ 
teket külön jelekkel ábrázold; utánna 1778-ban Charpentier következett, 
ki térképén a szász tartományok kőzeteit már külön színekkel tüntette 
ki. A legelső teljes és pontos földtani térkép az volt, melyet hosszú 
munkálatok után 1844-ben a freibergi akadémián Szászországról Nau- 
mann és Cotta adott ki; ezóta majdnem minden műveltebb országban 
megindultak a hasonló kutatások, úgy hogy mai napság a kontinensek 
igen nagy részéről bírunk átnézetes földtani térképeket. 
