100 
kíván, nemcsak az újkor gyors közlekedési eszközeivel rendelkezik, 
hanem a meglátogatandó helyek gazdag szakirodaimában, az országban 
lévő szaktársak útmutatásaiban, a helyi gyűjtemények megszemlélésében 
oly hatalmas segítséget lel, hogy czéljának gyors elérése már csak a 
saját iparkodásától függ. 
Mindezen segédeszközöket vöm Ratb ur nagy buzgalommal és 
ügyességgel tudta felhasználni és kitűnő emlékező és megfigyelő tehet¬ 
sége arra képesítették őt, hogy rövid idő alatt is sokat lásson és abból, 
a mit látott, hallott, olvasott és gyűjtött, oly érdekes és hű földtani 
képsorozatot állítson egybe, mely a mi szakköreink figyelmét is nagy 
mértékben megérdemli. E mellett részben elnézhető, hogy ama bizo¬ 
nyos ellenszenv, melylyel a szerző tudvalevőleg •— nem annyira nem¬ 
zetünk, mint — nemzetiségünk ellenében viseltetik, a különben tárgyi¬ 
lagosan irt munkából itt-ott mégis kirí. * 
A fentebb mondottakból látni való, hogy mi a munka földtani ol¬ 
dalát illeti, a leírások nagyobb része nem annyira eredeti megfigyelé¬ 
seiből szerzett, mintsem az irodalomból merített adatok alapján nyug¬ 
szik. Az ut menetéhez fűződő földtani vázlatokat kapunk, melyeknél 
azonban a forrásul szolgáló irodalom pontos és sűrű feljegyzése esetleg 
jó szolgálatot tehet annak, ki a szerző nyomdokait behatóbban kö¬ 
vetni akarja. 
A következőben arra szorítkozunk, hogy az útleírásból kiemeljük 
mindazon fontosabb részleteket, melyekben vagy magának a szerzőnek, 
vagy ismerőseinek eredeti és máshol még nem közölt tanulmányai fog¬ 
laltatnak. 
A pécsi hegység területéről v. Rath egy eruptív kőzetet vizsgált 
meg, melynek példányát Maas bányaigazgatótól kapta s a mely állító¬ 
lag a Nagy-Köves hegyről való. A szerző úgy találja, hogy e kőzet 
a Tschermak-féle teschenitnek felel meg, azonban a leírás, melyet 
közöl, annyira eltérő attól, melyet dr. Hofmann a Kövesbegyről szár¬ 
mazó, Böckh főgeolog által sajátkeziileg gyűjtött és a m. k. földtani 
intézetben levő kőzetről közzé tett, hogy itt ok vetetlenül valami téve¬ 
désnek kell lennie. A kőzet, melyet v. Rath megvizsgált, csakis azon 
trachy-dolerit-nemii telérkőzeteknek felelhet meg, melyek közel ugyan a 
Nagy Köves tövéhez lépnek föl, de egészen más képződményhez tartoz- 
* Ismeretes, hogy v. Katii nem régiben azt állította, minként szép anya¬ 
nyelvűnk, nemzetiségünk e palládiuma, a művelődés közegévé szolgálni soha sem 
lesz alkalmazható. E nézetéhez híven ezen úti leírásban is a helyek jelölésére, ahol 
csak lehet, a magyar nevek helyett a németeket, még a szláv és oláh neveket is 
előszeretettel használja. A világszerte „Marosi nak nevezett folyót — e'y csupán 
az érdél) i szászok tájszólásában élő névvel — „Mieresch“-nek nevezi! 
