131 
messzebb ható következtetéseket, azért be kell fogadnom azon föltevést, 
hogy az emlitett rétegek a levantei emeletbe sorolandók. Ezzel azonban 
a fiatalabb diluviális jellegű szárazföldi fauna, jóllehet a felső pliocen- 
ban is előj8, nem igen lenne összeegyeztethető, mivel újabban * dr. 
Neumayr ur a felső Paludina rétegeket állítja az idősb pliocen 
egyenértékűinek. A Mastodom arvernensis ellenben (1. az id. 
„Verh.“ 178. 1) tudvalevőleg az angol Norwich-Cragból is idéztetik, a 
mely elvitázhatlan tény az igy keletkezendő ellentétek közt összekötő 
kapocsul szolgálna. 
A legfiatalabb harmadkori rétegeinkről való nézetek tisztázódása 
még — miként tudjuk — vajúdó félben van. Ami engem illet, meg¬ 
vallom, hogy a jelen esetben a Vivipara-, Unió stb. tartalmú rétegeket, 
tehát a 9-1‘26 m. mélységben foglalt szárazföldi faunával együtt, leg¬ 
szívesebben egyenesen felső pliocénnek mondanám. 
Egyelőre legczélirányosabbnak tartom a 36’ 12 m.-en illetőleg 
4046 m.-en alul levő lerakódásokat — a kellő föntartással — a 
levantei emeletbe valóknak kimondani, ámbár a jól meghatá¬ 
rozható Viviparák elsőben csak kétszer oly mélyen mutatkoznak. 
A mélysikon fúrások által nyerendő további feltárások, melyek 
anyagának megvizsgálás végett való átadását Zsigmondy B. mérnök ur 
megígérni szíveskedett, talán lehetővé teendik, hogy az alföldi fiatal 
beltengeri lerakódások időrendi értelmezésének kérdése szabatosabban 
fejtessék meg. 
Adatok Szörénymegye földtani viszonyaihoz. 
Halaváts Gyulától. 
Az 1870. évi földtani felvétel alkalmával szerzett tapasztalatok alapján. 
(Előadatott a m. földt. társulat szakülésén 1880. évi április hó 7-én.) 
Már a régibb földtani kutatások alapján tudjuk, hogy Krassó- 
Szörénymegyék területébe a magyarországi nagy harmadkori tengerlera¬ 
kódásnak egy öble nyúlik be, mely a Temes mentében Karánsebesnél 
kezdődik s délnek majdnem Mehadiáig ér; déli végétől nyugatra pedig 
egy hatalmas édesvízi tó üledékével találkozunk, mely mainapság az 
egykori martokat képező, túlnyomókig őskori kristályos palákból álló, 
hatalmasan égbenyuló hegyek között meglehetősen magas dombokat 
alkotva tárja elénk a mediterrán kor története lapjait. E terjedelmes 
édesvízi tónak az Uj-Borlovéntől ÉK-re a Kapu Dialului, Tilva, Dialu 
* Verhandl. d. k. k. geol. R. Aust. 1870. 0. sz. 
