138 
hatalmasan kifejlődött kristályospala terület északi csücskét képezi, a 
Böckli ur által a déli területen felismert két gneiss-csöpört * szerepel. A 
két csoport közötti határt, mint délen úgy itt is maga a természet jelöli ki 
azon egykori tókiágazás által, mely Lapusnyiseltől Sumiczáig húzódik: 
Sumiczától Putnáig pedig a V. Belkovelrului hirtelen kiemelkedő mere¬ 
dek lejtője tövén húzódik délnek. 
A felső gneisscsoportot, mely az elébb kijelölt vonaltól ENy-ra 
fekszik, itt is túluyomólag csillámgneiss alkotja, mely különösen a Viru 
Bogárán disthént, staurolithot és apró gránátot nagyobb mennyiségben 
tartalmaz. Helyenként pedig elveszti földpátját s mint csillámpala jelent¬ 
kezik, melyben szintén apró gránátokat találtam. A csillám e csoport¬ 
ban túlnyomókig muskovit, mely mellett azonban a gneissban ritkábban 
biotit is előjön. A quarz rendszerint csak apróbb szemekben van jelen, 
mindazonáltal láthatni nagyobb lencsealaku kiválásokat, minőket a 
Sumiczától ENy-ra húzódó árokban észleltem legszebben. Ugyancsak 
ezen árokban, bár csak igen alárendelten a csillámgneissbau oly réte¬ 
gekkel is találkoztam, melyek amphibolt tartalmaznak; amphibolitok 
azonban e csoportban itt sem fordulnak elő. A Lapusnyiseltől Szumi- 
ezára fel húzódó völgy elején pedig e csoportban, az alsó határ köze¬ 
lében fehér kristályos mészréteg jő elő, mely mészkő behintve érczet 
tartalmaz. 
Az alsó gneisscsoport, mely a fentebb kijelölt vonaltól DK-re fek¬ 
szik, túlnyomókig határrétegei által, quarztól áthatott igen mállóit gneiss 
által van képviselve, melyen túl az amphibolitokkal változó gneiss for¬ 
dul elő. Mai napság azonban c rész, mely a Globukrajovától Ny-ra 
eső Viru Klani-n végződik s mely a mediterrán öböl nyugati martját 
képezi, a légbeliek behatása folytán oly állapotban vau, hogy azon 
kevés, rósz feltárás csak hiányos adatokat szolgáltat. A Viru Belko- 
veezului tája az, hol a szóban forgó alsó gneisscsoport jellegesen lép 
tel. E csoport általános csapása ÉNy-i (19—21 k.) 30—40 foknyi 
dőléssel. 
E déli kristályospala-vonulat keleti folytatása s az öböl déli 
martjaként, itt is megvan ama durva pados, nagy földpát- és quarz- 
szemekből álló, biotitot tartalmazó gneissgránit, melyet Böckh ur 
a déli területről ismertet. ** 
Eruptív kőzetek. Benn, a kristályospalák közt területem há¬ 
rom elszigetelt pontján eruptívkőzetekre akadtam, mely előjövetelek 
azonban ép egymástól való távolságuknál s azon körülménynél fogva, 
* Földtani Közlöny VII. évi. (1878). 
** Földtani Közlöny IX. évf. 4. 1. 
