lyok, rozsda által sárgásra festve, ritkásan, zöldesbarna biotit-lemezkék 
és amphibol-tűk még gyérebben ki vannak válva ; mig pyrit kristály- 
kák (rovatos lapu co 0 co ) és néha sphalerit szemcsék is bőven be 
vannak hintve. Górcső alatt a mikrokristályos alapanyagban apró, gyé¬ 
ren elhintett, viztiszta quarzszemcsék is láthatók, ágy hogy e szerint 
ezen kőzet is átmenetet képez a zöld köves quarzandesitekhez. 
Ezekután még egyszer áttekintve a vizsgálat eredményeit, a Rodna 
vidéki andesitekre nézve általában azt lehet kimondani: a) hogy mig 
egy részük bő quarz-tartalom által tűnik ki, addig egy nagy részük 
csak górcső alatt parányi szemcsékben mutat fel quarzot s csak kis 
részük látszik teljesen quarzmentesnek ; b) hogy a teljesen normál andesit 
igen gyéren fordul elő, legtöbb az olyan változat, mely a normáltól a 
tiszta zöldkövesig való átmeneteinek különböző stádiumában van s már 
ezen körülmény is világosan szól azon fölfogás ellen, mely szerint nálunk 
a valódi zöldköves andesiteket külön kőzetfajként „propylit“ névvel el 
1 ebesen különíteni a normál andesitektől. 
Szörénymegyei eruptív kőzetekről. 
Stern Hugótól. 
(Előadva a m földtani társulat 1880. évi április hó 7-én tart. szakülésén) 
I. T raeh y t o k. 
Halaváts Gyula úr 1879-ik évi földtani feltételei alkalmával 
Szörénymegyében három különböző s részben eddigelé ismeretlen lei- 
helyről, kristályos palákon keresztül törő kőzeteket*) hozott, melyeknek 
petrographiai megvizsgálására engem kért fel. Vizsgálataim eredményét 
van szeneséin a következőkben közölni. 
Az első az éj szaki kristályos palavonulatban (csillámpala) Pa t fás¬ 
tól E.-ra a Néra-vö Így b e n az Obrsia Radolin D. K. nyúlványában 
lép tel s ez azon kőzet, melyről Schloenbach**) következőket mondja: 
— „Sie bibién an dér Nera zwar keinen massiven Stock, aber doch 
kleinere Felskuppen. Sie bestehenaus einer oft mit Schwefelkies durch- 
setzten grauen grünlich verwitternden Grundmasse, in welcher zahlreiche 
*) L. Földtani Közlöny X. (1880.) évf. 134. 1. 
**) Verhandl. d k. k. geol. Reichsanstalt. Jahrg. 18G9. p. 214. 
