247 
bizonyítékok sehogy sem vezetnek azokra a következtetésekre, melye¬ 
ket ő von belőlük. Ennélfogva talán némi joggal gondolhattam, hogy 
az elfogulatlan szakemberek azon helyzetben vannak, miszerint a 
fenforgó kérdésben helyesen Ítélhetnek, ha Hantken ur következteté¬ 
seit nem a szerző tekintélyébe és a kifejezés határozottságába bízva, 
pusztán elfogadják, hanem az érveket, melyekkel Hantken ur azokat 
támogatja, közelebbről meg is vizsgálják és egyúttal némi figyelembe 
részesítik nem csupán Hantken ur idézéseit, hanem az eredeti szöveg 
szerint azon bizonyítékokat is, melyeket én a magam nézetének 
i indokolására hoztam fel. 
Ez azonban tényleg a tárgygyal való behatóbb foglalkozást té 
telez fel, és azon tekintély mellett, melyet Hant ken ur a középma¬ 
gyarországi harmadkom lerakodások körül hosszú időn át folytatott 
alapos és eredményes tanulmányai folytán e tárgyban méltán élvez, 
félhető vala, hogy ama elleniratában kifejtett nézeteit a távolabb 
állók közül sokan, legalább egy bizonyos időre, elfogadandják. 1 jabb 
időben ez az aggodalom lényegesen fokozódott, miután Hantken 
ur véleménye nem régen kitűnő oldalról mintegy újabb szentesítést 
nyert. I ígyanis Hébert és M u n i e r - C h a 1 m a s urak, a magyar 
és a viczenczai harmadkori képződéseket tárgyaló közleményeikben*), 
a szóban forgó ügyben annyiban indulnak ki a Hant ken ur által 
védett nézetből, a mennyiben a budai márgát lefelé ugyanazon tágas 
értelemben veszik, mint Hantken ur, mivel lényeges tévedések 
függnek össze azon párhuzamosításban, melyet Hébert ur a közép- 
magyarországi és a viczenczai, valamint a párisi medenczebeli ó-liar- 
madkoru lerakodások között létesíteni igyekszett. 
Ily körülmények között legyen szabad a most kínálkozó alkal¬ 
mat arra felhasználnom, hogy mulasztásomat kipótolva, a követke¬ 
zőben megkísértsem részemről némileg megvilágítani azt a viszonyt, 
mely a fentnevezett vitairatban Hantken urnák az én nézetem el¬ 
len felhozott érvei és az ezekből vont következtetései között 
feutorog. E lépésre annálinkább indíttatva érzem magamat, mivel 
Hant ken ur, a magyar középhegységnek ó-harmadkori képződései 
körül folytatott vizsgálásaiban, melyeknek eredményeit ő számos érte¬ 
kezésben azóta közzétette, a végett, hogy a budai- és bryozoa-márga 
elválaszthatlanságáról állított nézetét fentarthassa, kénytelen folytonos 
változásokat eszközölni a középmagyarországi harmadkori képződések 
ama kérdéses és az ezekkel közvetlenül érintkező rétegeiknek tagozá¬ 
sában és párhuzamosításában; változások, melyek részben általa ép 
*) Recherclies .sin- les terrains tertiaires de l’Europe 
rendus 1877. p. 122 et suites p. 181, p. 259 et. p. 820. 
íuéridionale. Coiuptes 
IS'* 
