252 
sága miatt; a ronkai rétegeknek a fekete tuffa-paddal szorosan ösze- 
kapcsolt felső részét pedig, t. ill. a tengeri mészkövet F i m b r i a 
pajorral és számos egyéb nagy kagylóval, a szintén tengeri 
beauehampi rétegeknek megfelelőnek tekinti, mindamellett, hogy a 
szóban forgó timbria-mész idősebb jellegű faunával bir, mint a bcan- 
cbampi rétegeké, s összehasonlitva a párisi medencze lerakodásaival, 
nem a beauehampi rétegekkel, hanem a durvamész-csoporttal van legszo¬ 
rosabb őslénytani rokonságban, mint ezt Hébert ur is tisztán állítja. 
Mert a kérdéses timbria-mész a beauehampi rétegekkel főleg csak oh 
kövületfajokban osztozik közösen, melyek a párisi medenezébeu mind 
a durvamészben, mind a beauehampi rétegekben előfordulnak s ez 
utóbbiakra nézve nem jellemzők. Ellenben a beauehampi rétegektől 
palaeontologiailag lényegesen különbözik s a durvamész szintájába 
emeltetik, úgy nagy kagylói által általában, mint részletesen az által, 
hogy legfontosabb kövületeinek meglehetős száma (u. m. Crassa- 
t e 11 a plumb ea, C o rbu 1 a exarata, C e r ith ium 1 ame 1- 
1 o s u m, N e r i t a Sehmiedeliana) oly fajokhoz tartozik, me¬ 
lyek a párisi medenezébeu a durvamészben vagy még mélyebb réte¬ 
gekben honosak, ellenben a beauehampi csoportba már tel nem ter¬ 
jeszkednek. 
Hébert ur a mediterrán és az éjszakeurópai harmadkori 
terület említett lerakodásainak fenebbi párhuzamosításában a ronkai 
fekete tufifa faunájának a felső párisi durva mészével való rokonságára 
támaszkodott, miből a két pad egykoruságát következteti. Ez a kö¬ 
vetkeztetés pedig teljesen ingatag. Igaz, hogy a nevezett ronkai tuffa 
sok kövületfajt tartalmaz közösen a párisi felső durvarnészszel, közülök 
olyakat is, melyek a párisi medenezében az utóbbira nézve jellemzők. 
Azonban ez a tényleges rokonság magában véve korántsem elégséges 
arra, hogy a déli és éjszakeurópai harmadkori övnek két oly igen 
részletes s egymástól igen sok nem-közös kövület által eltérő padját 
egykorúnak nyilvánít hatnék. E rokonság a párhuzamosítás tekinteté¬ 
ben csakis annyit bizonyít, hogy mind a két pad korában nem igen 
lényegesen térhet el egymástól, s e mellett sokkal inkább a mindkét 
területen tengeri lerakodások közt foglalt féligsósvizi padok k ülönös kép¬ 
ződési feltételeinek megcg yezésével, mintsem e padok teljes egykoru- 
ságával függ össze. Hogy a Hébert ur vonta következtetés igazolva 
legyen, ahhoz a két terület körülzáró tengeri lerakodásai közt is 
kellene döntő palaeontologiai vonatkozásokat kimutatni; ilyeket pedig 
nem ismerünk. 
A mi e tekintetben legelőször is a ronkai tuffa-pad feküjét il¬ 
leti, ezt a st.-gioyanuj ilarionei rétegek alkotják, melyeknek faunája 
