273 
A következő lajstromban a budai márgában vidékünkön eddig 
talált fontosabb puhatestei fajok megnevezvék; a budai márgában csak 
utólagosan talált Pholadomya Puschi-t, valamint a most máskép hatá¬ 
rozott Pleurotomaria — fajt kivéve, a többieket már az említett érteke¬ 
zésemben is felsoroltam. 
Terebratulina tenuistriata Leym. 
Ostrea ( Gryphaea ) Brongniarti Br. 
Pecten unguiculus May. sp. 
P. May éri Hofin. 
P- Bronni May. 
P. semiradiatus May. 
Lima Szabói llotin. 
Pholadomya ; Puschi Gf. 
Dentalium nobile May. 
Pleurotomaria Budensis Hóim n. sp.*) 
Xenophora, subextensa d’Orb. 
Voluta elevata Sow. 
Nautilus lingulatus v. Bucb. 
*) Ezen alakot azelőtt a nizzai barton-rétegekből ismeretes Pl euroto- 
maria Deshayesi Bel - vei (most Pl. Nica.ensis Bay. Bayan Moll. tért. 1870. 
p. 12.) azonosítottam; azonban azóta meggyőződtem, hogy ettől eltérő, uj faj. A 
belőle előttem levő példányok, fájdalom, mindnyájan igen hiányos megtartási kar¬ 
ban vannak; mindamellett felismerni engedik, hogy az eddig ismert pleurotoma- 
riáktól fajilag különbözik. A budai lelőhelye szerint nevezem el s a következőben 
rövid jellemzését közlöm. 
A Pleurotomaria Budensis nagy, tompán kúpszerű alak; tekervé- 
nyei középszerűen boltozottak, alig lépcsőzetesek, igen számos, egyenetlen s néha 
váltakozó, finomabb és szélesebb spiral-vonalal vannak díszítve, melyeken az át 
szelő növési vonalak finom szemcsézést idéznek elő; szájrovat a telcervények köze¬ 
pén van; alap bemélyedett; köldök nagy, tölcsérszerü. Általános alakja és díszít¬ 
ménye által a Pl. Nicaensis-hez igen hasonlít, de ennél jóval nagyobb, tekervényei 
sokkal számosabb spiral-vonallal van fedve s a szájrovat is alantabb áll, mint a 
Pl. Nicaensisen. Díszítményében igen közeledik a Pl. Sismondai Gf.-hoz, a biindei 
alsó oligocánból, melylyel nagyságára nézve is megegyezik s általános alakjában 
is igen hasonlít; de ennek spirális rovátkolása még sűrűbb és szabályosabban vál¬ 
takozó, mint a budai alaké, tekervényei is inkább lépcsőzetesek s a szájrovat 
jóval magasabban fekszik a középvonal fölött. Mind a 7, az eocanból eddig ismert 
pleurotomaria faj, melyeknek rendszeres áttekintését K. Mayer nemrég közölte 
(Palaeont. d. Pariser Stufe von Einsiedeln, 43. lap a Beitr. z. geol. Karte dér 
Schweiz 14. kötetében), egyszerűbb, sokkal kevesebb, szélesebb s egyformább spi¬ 
rális csíkból álló külső diszitményt mutat, mint a budai alakunk, rady e tekintet¬ 
ben már legszorosabban csatlakozik az egyetlen eddig ismert oligocan pleuroto 
mariahoz, a Pl. Sismondai-hoz. 
Előfordulás: Alsó oligocan: kis-czelli agyag (Buda-üjlak), 3. péld ; budai 
márga (Buda Várhegy, fg. Albrecht-út, gf Lónyai-féle bérház), 2. péld. 
