274 
Ezek közt léggyakoriabbak a következő igen fontos fajok : Pecten 
unguiculus, P. Bronni , P. semiradiatus. 
Ez a puhatestii fauna igen szembetlinőleg megkülönbözteti a bu¬ 
dai márgát, abban a határolásban, a mint én ezt értelmezem, úgy 
vidékünknek ez alatt fekvő mint egyéb területek bartoni rétegeitől, 
ellenben szorosan összekapcsolja a biztosan liguriai kis-czelli tályag- 
gal, miután valamennyi fennebb felsorolt puhatestii maradványok ha¬ 
sonló gyakorisági arányban ebben is előfordulnak s összeségükben 
mind a kettőre igen jellemzők. 
Ha a puhatestii faunát első sorban szemmel tartjuk, úgy palae- 
ontologiailag, mint a stratigraphiai viszonyokból megegyezőleg igen 
világosan kitűnik, miként ezt a budai márgát már semmikép sem fog¬ 
lalhatjuk be a priabonai csoport helyettesitőibe, a mint Hant ken ur 
és utána Hébert és Munier-Chalmas urak vélik, hanem hogy 
az, a kis-czelli agyaggal együtt, a következő magasabb szintájt, 
May érnék liguriai emeletét vagyis az alsó oligocant képviseli. 
Ezen emelethez tartoznak az éjszak-európai területen a német, 
belga és angol alsó oligocan, a párisi medencze montmartrei gipsze, 
a mediterrán területen pedig a haeringi rétegek Tyrolban, a Flysch 
képződések nagy része, valamint Viczenczában Sues s-nek IV. réteg 
csoportja. 
A budai márga és kis-czelli agyag liguriai korának tüzetesebb 
bebizouyitására nézve az említett értekezésemre kell utalnom, melyben 
a budai márgában és kis-czelli agyagban Buda vidékén addig talált, 
közelebbről meghatározott állat-maradványoknak összehasonlító jegy¬ 
zékét közöltem s ebben a budai márga és a kis-czelli tályag kövüle¬ 
teit külön-külön felsoroltam. 
A budai márgát és kis-czelli tályagot legközelebb a haeringi ré¬ 
tegekkel hasonlítottam, össze melyekhez faunájuk s kőzettani anyaguk is 
annyira hasonlít s kiemelém, hogy a haeringi rétegek ezen hazánk- 
beli képviselői puhány faunájuk összes jellege, épen úgy, mint a stra¬ 
tigraphiai viszonyaik teljesen megerősítik azt a liguriai kort, melyet 
G ii m b e 1 a haeringi rétegekre nézve valószínűivé tett. A haeringi ré¬ 
tegek a budai márgaval és kis-czelli tályaggal nem csak egykoruak, 
hanem faciesbelileg is felette hasonlók hozzájuk s igen megegyező 
külső körülmények közt rakódtak le, mi jelesen a mind a két helyt 
igen hasonló foraminifera faunában és hasonló kőzet minőségben is 
nyilvánul. — Legyeji megengedve ismételve arra is utalnom, hogy a 
budai márga és a kis-czelli tályag puhány faunája ép úgy, mint a 
haeringi rétegekké, az oligocan alakoknak olyakkal való vegyítése 
folytán, melyek az eoeánból felterjeszkednek, valóságos alsó oligocan 
