módon a kis-czelli tályagbau is előfordulnak s másutt is hasonló, 
nagyobb függélyes elterjedésben ismeretesek. Pecten Thorenti pedig, 
melynek főtelepe a priabonai sziutáj s ebben minálunk is igen gya¬ 
kori, eddig a voltaképeni budai márgában csak nagyon gyéren talál¬ 
tatott, még pedig csakis ezen márga öszletnek előbb emlitett ide- 
genszerű behelyezkedéseiben néhány kevés töredékben és hiányos 
héjban 
Hantken ur e szerint már itt a priabonai rétegeket úgymint 
ezeknek biarritzi aquivalenseit alsó oligocánnek nyilvánította, azonban 
akkor az esztergomi Tcbihatcheffi - mész -emeletet még az eocanbe 
sorozta, miután a piiabonai rétegek főtömegének ezen typicus helyet¬ 
tesitőjét az utóbbiakkal még nem hasonlitotta össze. 
A budai márgának feljebb tárgyalt tágas határolásától kiindulva, 
megtámadta Hantken ur azután „A budai márga“ czimű ellenira¬ 
tában azt, hogy én Buda vidékén az itteni bryozoákban bővelkedő 
mészmárga-rétegeket a budai márgának fölöttük következő fötőmegé- 
től elkülönítettem s az elsőbbieket az eocanbe helyeztem, az emlitett 
értekezés czéljául saját szavaival kitűzvén bebizonyítani, „hogy a bu¬ 
dai márga és az u. n. bryozoamárga-rétegek nem különböző, hanem 
ugyanazon egy képződmény s ennélfogva nem különböző, hanem ugyan¬ 
azon egy földtani időből valók.^ 
Nézzük most kissé közelebbről azokat a bizony itékokat, melyeket 
H a n t k e n ur nézetem indokolása ellen felhozott. 
Hantken ur a fennforgó kérdést azon aprócska szerves marad¬ 
ványok, tőleg torain in iferák és bryozoák vizsgálása által véli eldönt- 
hetni, melyek a kérdésben álló összes márga-sorozat alkotásán többé 
vagy kevésbé részt vesznek, abban a sorozatban már kis részletekben 
is általánosabban elterjedve vannak s a melyeket az iszapolás eljá¬ 
rására áltáljában inkább alkalmas, lágyabb márga-részletek iszapo- 
lási maradékában laza állapotban nyerünk. A márga-sorozat efféle 
iszapolási maradékai szerves részét, mint Hant ken ur megjegyzi, 
főleg foraminiíerák, krinoida-szárizek, asterias-tablácskák, eckinida-tiis- 
kék, apró bryozoa-törzsecskék, egyes brachiopodák, ostrakodák s rit¬ 
kábban kagyló- és csiga-töredékek alkotják. 
E szerint Hant ken ur igen fáradságos, de a fennforgó kérdés 
eldöntésére nézve elejétől fogva már reménytelen utat választott. Mert 
azon iszapolási maradékok szerves tartalmának főtömege aprócska fora¬ 
miniíerák, bryozoák stb.-ből áll, melyek a kérdésben álló rétegsorozat 
alkotásán nagyobb vagy kisebb részt vesznek ugyan s igen értékes 
következtetésekre is vezetnek, nevezetesen az illető rétegtömegek kép¬ 
ződési körülményeire, a melyekről azonban elismert dolog, hogy 
