286 
azon képződmény, mint a felette következő budai márga, melynek fő- 
tömege egészen megváltozott, igazi alsé-oligocán faunát rejt magá¬ 
ban. Legjobb esetben a szóban forgó kérdésben arra szolgálnak, hogy 
a bryozoamárga és a budai márga közt különben is nyilvánuló pa- 
iaeontologiai és stratigraphiai kapcsolatot uj bizonyítékkal erősitik 
meg; azaz, csak a mellett tanúskodhatnak, hogy a bryozoa- és a 
budai márga lerakódása közt hosszabb geológiai megszakadás nem 
létezett, hanem hogy ez a két képződmény közvetlen egymásután kö¬ 
vetkező időszakokban keletkezett. 
Ugyanez áll a H a n t k e n ur részéről felhozott többi bizonyí¬ 
tékokra is. 
0 t i. a bryozoa- és budai márga geológiai egybeolvadásáról 
való nézetének további támaszát abban véli találni, hogy a bryozoa- 
márgának nehány leggyakoribb, legjellemzőbb, jelleges cocán puhány¬ 
ás echinoderma faja, nevezetesen P ecten T h o r e n t i, S p o n- 
d y 1 u s r a dala és Schizaster L o r i o 1 i egynéhány gyér 
])óldányban a budai márgacsoportban is találtatott. A ki nem híve a 
régen felhagyott kataklysmusok elméletének, kikhez Hantken ur 
sem tartozik, abban hogy állatspeciesek egy képletből az utána kö¬ 
vetkezőbe felterjeszkednek bizonyára nem találhat bizonyítékot arra, 
hogy c két képletet egybeolvaszsza, különösen ha ezen állatfajok 
egyéni előfordulásának mennyiségbeli aránya — mint a mi adott ese¬ 
tünkben — mind a kettőben teljesen megváltozódnak látszik. Csak 
némi következetességgel kell eljárnunk s e tekintetben bátorkodom 
Hant ken urat csak viss '.aemlékeztetni arra a viszonyra, a mely a 
Bakonyban a Nummulites Tchihateheffi rétegek s a Numm. spira ré¬ 
tegek közt létezik, mely rétegeket ő már régóta s igen helyesen geo¬ 
lógiáikig egymástól elkülönítette s a melyek közt ő legújabb időben,t 
de tévesen, az oligocán- és eocán-képlet közti határt akarja vonni 
Különben a faj azonossága a budai márgában is tálalt fenn euditett 
alakok utolsó keltejére nézve sehogy sem kétségen kívüli, mit azon¬ 
ban a fennforgó kérdés tekintetében lényegtelennek tai\ok. 
A mi legelőször is a P ceten T h o r e n t i -1, ezen a 
mediterrán bartonien-re nézve vezérlő s a bryozoamárgánkban is, 
mint ismételve emlitém, igen gyakori kövületet illeti, ez a budai 
márga-öszletbeu eddig csakis azon előbb tárgyalt, idegenszerü behe- 
lyezkedésekben találtatott, s pedig ezekben is csak kevés töredékben 
s nehány hiányos példányban; a kis-czelli tályagban már teljesen 
hiányzik. E szerint a budai márgában való előfordulása teljesen nyo- 
matéktalan a fennforgó kérdésre nézve. 
A Spondylus radula-t illetőleg, melyről Hant ken ur 
