gából ismerünk, de a feljebb következő alsó oligocan-rétegekből nem 
és viszont. *) 
Különben meg’ kell jegyeznem, miszerint ezen feljebb utoljára 
nevezett 5 eekinida-fajnál is azon példányok, a melyeken a bryozoa- 
márga és a budai márga vagy kis-czelli tályagban való közös elő¬ 
fordulásoknak adata alapszik, nagyobbrészt szintén oly hiányos meg¬ 
tartási karban vannak, hogy biztos azonosítást nem is engednek. Az 
elhunyt Pávay említett munkájában nagy fáradságot és gondot for¬ 
dított, fájdalom, részben igen rósz megtartású és biztos meghatáro¬ 
zásra alig alkalmas anyagra. 
E szerint mindezen H antken ur részéről tett ellenvetések 
ugyan arra az egyre mennek : csak további bizonyítékokkal megerő¬ 
sítik azt, hogy a bryozoamárga, mely valódi felső eocan faunával 
bir, s a felette következő budai márga, melynek főtömege lényegesen 
változott, ifjabb, alsó oligocán faunát tartalmaz, nincsenek egymástól 
éles határ által elválasztva, hanem hogy köztük szoros palaeontolo- 
giai és stratigraphiai kapcsolat létezik, hogy tehát ez a két képződés 
nem keletkezett közbeeső lényegesebb időbeli szünet után, hanem 
közvetlenül egymásra következő időszakok közvetlenül egymás után 
képződött lerakodásai, miközben a külső élet- és képződési feltételek 
nem rögtön, hanem lassankénti áthidalásban megváltoztak, mit annak 
idején magam is kiemeltem. De korántsem bizonyítják azt, hogy ez 
a két lerakodás „ugyanazon egy képződmény s ennélfogva ugyan¬ 
azon egy földtani időszakból való“, mint ezt Hantken ur véli; mert 
a köz ük való rokonság a jelenlegi ismereteink szerint nem más, mint 
az, mely a felső eocan és alsó oligocán közt általában létezik. 
Az elmondottak szerint úgy hiszem igazoltam, kezdetben tett 
abbeli mondatomat, miszerint azon bizonyítékok, melyeket Hantken 
ur a bryozoa- és budai márga földtani különválasztásáról való néze¬ 
tem indokolása ellen felhozott, e nézetet semmikép sem rendíthetik 
meg, miután semmikép sem vezetnek azon következtelésekre, a me¬ 
lyeket Hantken ur belőlük vont. 
Pedig mennyire szükséges, azt a két kérdéses képződést földtanilag 
*) Az előbbi fajokhoz tartoznak: Coelopleurus Delbosi Des., Clypeas- 
ter Górvini Páv.,Ecliinolampus subellipticus Páv.: az utóbbiakhoz pedig: 
CiClaris hungaricus Páv. (tüskék), C. posthumus Páv. (tüskék), Brissop- 
sis (De aki a) cordata Páv. sp., Conoclypus oligocánus Páv.; ezen utóbbi 
fajok közül Pávay Cidaris postliumus-t csak a budai márgából, Conoclypus 
oligocanus-t pedig csak a kis-czelli tályagból, a többi kettőt pedig a budai már¬ 
gából és kis-czelli tályagból közösen említi. 
