ő a bryozoa- és budai márga egybeolvasztásánál követett, alkalmazva 
a lassankénti fejlődés által összekapcsolt rétegek összes, hatalmas soro¬ 
zatára a nummulitmésztől fel a kis-ezelli tályagig. Hantken ur e 
tekintetben csak is a kis-czelli tályag, a budai márga, a bryozoamárga 
és az orbitoidos nummulitmész faunájuk közt való rokonságra hivat¬ 
kozik, miből következteti, hogy ezen rétegek mindnyájan ugyanegy 
képletbe tartoznak. Azonban ha ezt a rokonságot közelebbről vizsgál¬ 
juk, látjuk, hogy az, a mi a meghatározott közös fajokat illeti, csak 
bizonyos, az egész sorozatban általánosabban elteijedt aprócska fora- 
minifera-fajókra, közülök Clavulina Szabói is, szorítkozik, 
különben pedig oly rokonság, minő valamely láncznak tagjai közt lé¬ 
tezik, s az első két s utolsó két lerakodás közt nem egyéb annál, mely 
az alsó oligocán és felső eocán közt általában uralkodik. 
Minthogy Hant ken ur a budai márgát, mely palaeontologiailag 
szorosan csatlakozik a feljebb következő kis-czelli tályaghoz, a mé¬ 
lyebben fekvő bryozoamárgával egybeolvasztja, mJy részéről ismét 
az alantabb következő nummulitmészszel szorosan függ össze, termé¬ 
szetszerűleg már nem találhat elégséges okot, hogy a rétegeknek 
ezen egész, hosszú sorozata közt képlethatárt keresztül vonjon. Miután 
a kis-czelli tályag biztos alsó oligocán korára támaszkodik, tehát az 
egész áthidalásban összekapcsolt rétegsorozatot s ennélfogva a priabo- 
nai szintűjt. általában is az alsó oligocánbe sorozza. Ezen következ¬ 
tetésnél H a n t k e n úr persze nem vette figyelembe azon ellenvetéseket, 
melyeket a priabonai szintáj faunája és stratigraphiai helyzete tekin¬ 
tetében a külföldi vidékeken tett tapasztalások ellene tesznek, ép oly 
kevéssé, mint azon nehézségeket, melyeket a fekiiben következő eocán 
lerakodások már a magyar középhegységben elébe gördítenek. Ezek 
a nehézségek csakugyan nem tűnnek elénk, ha csupán a budai vidéket 
vesszük szemügyre, miután a nevezett fekürétegek itt csak felette kor¬ 
látolt helyeken és kedvezőtlen viszony ok alatt bukkannak a napfényre ; 
azonban igen érezhetővé válnak a szomszédos esztergomi és bakonyi 
területeken, hol ama rétegek sokkal tökéletesebben és a budai num- 
mulitmész-emelet folytatásával összefüggésben vannak feltárva. A ten- 
nebbi értelmezésnek közvetlen következménye az, hogy H a ntke u 
úr kénytelen most a felső eocánt az orbitoidos nummulitmész-emelet 
alatt következő tokodi homokkőben Esztergom vidékén, a Bakonyban 
p dig az ottani főnummulitmész felső rétegeiben keresni, mely teljesen 
hypothetikus eljárásnak nehézségeit fenebb már megérintettem. 
Az elmondottak után nyugodtan is bizhatom a szakértő olvasóra 
megítél ni, mennyire jogosult-e Hant ken urnák azon szemrehányása, 
melyet ő említett legújabb értekezésében Budapest vidékének azou 
