12 
LŐRENTHEY IMRE: 
sikerült kimutatnom a L. arpadense M. Hoern. és L. Schmidti M. Hoern. 
fejlődését. A faj fiatal példányát a II. tábla 11. ábrája tünteti fel, melynél a 
zárópárkány elől tüskékkel van fedve, sőt gyakran a párkány hátsó része is. 
Ezen tüskék csak a legfiatalabb példányoknál vannak meg, később eltűnnek. 
A bordák ezen fiatal korban hátrafelé folyton erősbülnek, az utolsók gyak¬ 
ran felül élesek és mindannyian széles bordaközökkel vannak egymástól 
elkülönítve,; később a bordák folyton szelesbíilnek a bordaközök rovására. 
A héj hátsó részén fiatal korban 3—4 finom fonalszerű borda van, melyek 
később eltűnnek. 
21. Limnocardium ochetophorum Brusina. 
1893. Limnocardium ochetophorum Brus. Lőrenthey I.: Szegzárd, Nagy-Mányok és Ár¬ 
pád. 91. lap és 125. lap. Lásd ugyanitt az 
előző irodalmat. 
Ezen fajt, mely eddig csakis Okrugljok-, Szegzárd- és Nagy-Mányokról 
volt ismeretes, most itt is megtaláltam. A homokban elég nagy számban for¬ 
dulnak elő a típusos példányai. 
22. Limnocardium simplex Fuchs. 
1893. Limnocardium simplex Fuchs. Lőrenthey I.: Ugyanott. 92. lap. Lásd ugyanitt 
az előző irodalmat. 
Elég nagy számban fordul elő a típusos, hátul gyenge éllel bíró pél¬ 
dány. Van azonban néhány a típusnál nagyobb, 15 mm hosszú példányom, 
melynél a hátsó él csak a búbon látható, mig a héj többi részén visszafej¬ 
lődött. Ezek külsőre nézve teljesen egyeznek az Andrjussow által a tschaudai 
rétegekből ismertetett Cárdium Cazecae Andr.* fiatal példányaival, csak¬ 
hogy annál jóval kisebbek, a mi arra mutat, hogy ezen két faj között nem 
lehet éles határt vonni. 
23. Limnocardium Auingeri Fuchs. 
1870. Cardium Auingeri Fuchs. Th. Fuchs : Die Fauna dér Congerienschichten von 
Radmanest im Banate. Jahrb. d. k. k. geol. R. A. 
Bd. XX. pag. 358. Taf. XV. Fig. 1—3. 
Egy típusos példányt talált Eoth a homokban, a mely a radmanesti 
példányokkal mindenben egyezik. 
* Die Sckichten von Cap Tschauda. Annáién d. k. k. Naturhistorischen Hof- 
museum. Bd. V. pag. 69. Taf. II. Fig. 6. Wien, 1890. 
(12) 
