KURD PONTUSI FAUNÁJA. 
J 7 
35. Bythinia margaritula Fuchs. 
1870. Bythinia margaritula Fuchs. Th. Fuchs : Die Cong.-Schichten v. Radmanest. 
p. 348. Taf. XIV. Fig. 54., 55. és p. 534. és 543. 
Ezen apró fajnak néhány teljesen tipusos példányát találtam. 
XII. Vivipara Lamarck. 
36. Vivipara balatonica Neumayr. 
1875. Vivipara balatonica Neum. Neumayr u. Paul: Cong.- u. Paludinenscliichten 
Slavoniens. p. 53. Taf. IV. Fig. 6. 
1893. Vivipara « « Lőrenthey I. : Szegzárd, Nagy-Mányok és Árpád. 
102. 1. V. tábla. 2. ábra. 
Néhány példányom van, melyet kénytelen vagyok ide sorolni, daczára 
annak, hogy nem egyeznek teljesen a Neumayr 6. ábrájában adott típussal, 
hanem a balatonica és Suessi Neum. között állanak, de mégis közelebb a 
balatonica- hoz mint a Suessi- hez. A típusnál kisebbek, az utolsó kanyarulat 
pedig laposabb oldalú és e tekintetben is a Suessi- hez hajlanak. Az alap is 
laposabb mint a típusnál, mert az utolsó kanyarulat alján haladó lekerekí¬ 
tett él (mert annak vehető) itt is és a szegzárdi példányokon is erősebb, mint 
az a típusnál látható. Neumayr Tabról (Somogy m.) hasonló korú rétegek¬ 
ből (szerinte alsó-paludina-réteg) írja le. 
37. Vivipara gracüis nov. form. 
(I. tábla. 7. ábra.) 
A gyenge hasadékszerü köldökkel biró kúpalakú, karcsií, síma ház 6 
gyengén és egyenletesen növekedő kanyarulatból áll, melyeket aránylag 
gyenge varratvonalak különítenek el egymástól. Az embrionális csúcs eleg 
hegyes. Az első kanyarulatok kerek oldalúak, míg a 3 utolsó lapos oldalú. 
A növekedési vonalak erősen hátrafelé futnak. A szájnyílás felül kihegyesedő 
tojásdad alakú. 
Az ábra elég hűen tünteti föl az alakot természetes nagyságban. Ezen 
alakom eltér minden általam ismert fajtól, a lapos oldalú kanyarulatai által. 
A kanyarulatok a gyengén kifejlődött varrat következtében egy kúpfelü¬ 
letet képeznek. 
Nemely példányomnak az utolsó, sőt némelyiknek az utolsó előtti 
kanyarulatán is, csak nagyítóval látható Unom harántvonalak vannak, melyek 
a kanyarulat alján és felső részén a varratvonalhoz közel lépnek föl. Elég 
gyakori faj. (Folytatás következik.) 
Földtani Közlöny XXIV. köt. 1894. 
(17) 
2 
