20 
HALAVÁTS GYULA : 
van, s sem ezen üledék alatt, sem az Avas oldalában a diluviumnak nyoma 
sincs. Ha volt, azt az erosio már rég eltávolította. 
A Sajó-völgyében lerakodott rétegekről pedig egy, az 1859 évben a 
(tiszai) pályaudvarban bemélyesztett fúrólyuk* ad felvilágosítást. Itt a fúró a 
következő retegeket tárta fel: 
44' kavicsos föld (a Sajó alluviuma) ; 
16 ' szívós agyag; 
2' laza homok; 
15' lazább homokkő; 
1,5' laza homok; 
24' fosszilia-mentes agyag; 
6' laza homok; 
36' lazább homokkő. 
Itt is hiányoznak a diluvialis korú képződmények s az alluvium közvet¬ 
lenül a neogénre van telepedve. Itt is a folyó a jelenkorban a diluviumba 
vájta ágyát, mely kor képződményé ártere Ny-i szélén kb. 7 m-re kiemelkedő 
terraszképen van meg. 
* 
Megismertetvén ekkép a fentebbi sorokban röviden Miskolcz városának 
földtani viszonyait, a következőkben okát adom, hogy mért foglalkoztam én 
e themával ? 
1892-ben történt, hogy Bársony János ügyvéd úr az Alsó-papszer- 
utczában, a Szinvától 18 lépésnyire házat építtetett, mely alkalommal kb. 
3 m mélységből a munkások három darab kimunkált lapos kovadarabot 
találtak, melyek közül a legkisebbet a háztulajdonos tartott meg magának, a 
közép nagyságút Széll Farkas debreczeni kir. ítélőtábla tanácselnökének, 
a legnagyobbat pedig Hermán Ottó orsz. képviselőnek ajándékozta. 
Hermán úr, a ki e kovaeszközöknek némely somme-völgyi paleolith- 
koru eszközzel való hasonlatosságát azonnal felismerte, a nála megszokott 
körültekintéssel megismertette e leletet az «Archaeologiai Értesítő" XIII. 
köt. (1893) 1. számában, s leírva a lelet helyének térszíni és földtani viszo¬ 
nyait, arra az eredménye jut, hogy « annyi kétségtelen, hogy a palaeolith 
lelet alluvium alatt feküdt ». 
Közleményét az orsz. régészeti s embertani társulatnak f. évi feb- 
ruárius hó 28-án megtartott közgyűlésen dr. Hampel József úr, az idézett 
folyóirat szerkesztője ismertette, a mikor is ón felszólaltam s igyekeztem 
Hermán úrnak azt a téves állítását, hogy e lelet az alluvium alatt, (tán már 
a diluviumban) feküdt, helyre igazítani olykép, hogy azt a sárga agyagot, 
melybölenagy hírnévre felkapott amiskolczi kőszakóczdk» napfényre kerültek. 
* Jahrb. d. k. k. geol. E. Anst, Wien Bd. XVII. p. 524. 
( 20 ) 
