SUESS EDE: 
26 
C. limbata Born. (r.), C. austriaca d’Orb. (i\), C. sp. (r.), C. sp. (r.), C. sp. (r.), 
C. arcuata Ivarr. (r.), C. sp.-(r.), C. sp. (r.), C. Malcevici n. sp. (r.). 
Amphimorphina Hauerana Neug. (s.). 
Polymorphina gibba d’Orb. (r.), P. gibba d’Orb. var. pirula Egg. 
(n. r.), P. communis d’Orb. (r.), P. probléma d’Orb. sp. (r.), P. probléma 
d’Orb. var. deltoidén Ess. (r.), P. amplectens Ess. (r.), P. amygdaloides 
Ess. (r.), P. guttida Ess. (r.), P. discreta Ess. (r.), P. sororia Ess. (r.), P. obtusa 
Born. (r.), P. globosa Born. (r.), P. sp. (r.), P. cognata n. sp. (r.), P. leprosa 
Ess. (r.), P. spinosa d’Orb. (r.), P. tubercalata d’Orb. (r.). 
Uvigerina urnula d'Orb. (r.), U. pygmaea d’Orb. (r.), U. venusta 
n. sp. (s.). 
Globigerina bulloides d’Orb. (s.), G. reguláris d’Orb. (r.), G. tri- 
loba Ess. (s.), Orbulina universa d’Orb. (s.), 0. universa d’Orb. var. 
bitóba d’Orb. (n. r.), Sphaeroidina austriaca d'Orb. (n. i\), Truncatulina 
sp. (r.), Heterolepa Dutemplei d’Orb. sp. (n. r.), Anomalina granosa 
Hantk. (r.), Semseya lamellata n. gén. et n. sp. (s.), Pulvinulina repanda. 
Eichtel et Moll. sp. (n. r.), P. oblonga Will. sp. (r.), P. Schreibersn d’Orb. 
sp. (r.), Epistomina Partschiana d’Orb. sp. (n. r.). 
Nonionina pompilioides Fichtel et Moll. sp. (r.), N. communis d’Orb- 
(r.), N. perforata d’Orb. (r.), Polystomella crispa Linné sp. (s.), P. aculeata 
d’Orb. (r.), P. macella Fichtel et Moll. sp. (n. r.), P. subumbilicala Czjz. 
(r.), P. sp. (r.), Amphistegina Hauerina d’Orb. (s.). 
A GEOLÓGIA ÚJABB FELADATAIRÓL. 
Suess E. tanár előadása, melyet a természetkutató társulat 1893. évi vándorgyűlésén 
Görlitzben tartott. 
A geológia újabb feladatairól szólva mindjárt a mi tudományunk határszé¬ 
leire kell Önöket vezetnem, mert csak onnan, hol előőrseink állnak, lehet a dolgok 
további fejlődését áttekinteni. Nem tudom, sikert érek-e vele ? De a tárgy min¬ 
denesetre oly terjedelmes, hogy hosszabb bevezetést nem engedhetek meg ma¬ 
gamnak. 
Legelőször is vessünk egy pillantást az eddig megtett útra. Mondhatjuk, 
hogy a mai geológiának kiinduló pontja a múlt században a freibergi nagy bánya¬ 
iskola volt. Ott kezdték legelőször Werner vezetése alatt a hegység kőzeteinek 
települését tanulmányozni és összefüggő területeket rendszeresen átkutatni. De 
csak miután a jelen század első évtizedében Cuvier bebizonyította, hogy a párisi 
gipszben talált emlős maradványok tényleg kihalt állatfajoké, mióta az angol 
Smith kiderítette, hogy a réteges kőzeteknek különböző fekveteiben foglalt kövü¬ 
letek egymástól is különböznek és hogy ennélfogva lehetséges a rétegeket kövüle¬ 
teik segítségével osztályozni; mióta végre v. Buch Lipót hatalmas lendületet 
(26) 
