30 
SUESS EDE: 
Középázsiából csaknem a délkör irányában lefelé tart és külső szegélye a Negrais 
foktól az Andamrmok, Nikobarok, Szumatra és Jáva-szigeteken át egész a Szunda- 
szigetekig húzódik. 
Középázsiában nagyszámú redővonulat sorakozik többé-kevésbbé párhuza¬ 
mosan a burmai ív, a Himalaya- és a Sós-hegyláncz külső szegélye mögé és ezen 
egymás mellett álló hatalmas hegylánczok, melyek Belső-Ázsiának felföldét képe¬ 
zik, a mennyire mainap ismeretesek, kivétel nélkül délfelé redőzve látszanak, csak 
úgy mint az imént felsoi’olt ívek. Ezen a déli irányban redőkké összenyomott lán- 
czok Ázsia belsejéből a Csendes-tenger felé egyes ívalakkú vonulatokká oszlanak 
fel és ekként képezik Ázsia keleti partja mentén ama sajátságos ívalakú sziget¬ 
vonulatokat, melyet sokan már virágfűzérekhez hasonlították. 
Az elseje ezen íveknek a Liu-Kiu-szigetekből áll, a második Japánból, hol 
azonban a Hon-Siu-sziget közepén egy nagy harántzavarodás, vagyis két ívdarab¬ 
nak találkozása mutatkozik. A harmadik ívet a Kuril-szigetek képezik, melyek 
Jesszotól Kamcsatka felé vonulnak. Kamcsatka maga részben a kurili ív folytatá¬ 
sából, részben egy belső párhuzamos ívből áll. Ezen ívekhez, melyek a keletázsiai 
szárazfölddel oly szoros kapcsolatban állnak, hozzácsatlakozik még az Aleutok 
nagy íve és Alaska-félszigete. 
Mindezen redőívek a gibraltári hajlástól kezdve, tehát a Spanyolországban 
fekvő ívdarab kivételével valamennyi ív, Gibraltártól Kamcsatkáig és az Aleuti- 
szigetekig azáltal tűnnek ki, hogy redőzésük iránya délfelé mutat. Együtt véve 
ezek az ívek sajátságos alakú, de igen éles határt képeznek a tőlük délre fekvő 
földtáblák irányába, melyekhez tartozik egész Afrika, az Atlasztól délre, továbbá 
Arábia Palesztinával és Szyriával, végre a keletindiai felsziget. A magas Sárkány¬ 
hegyek Natalban meg a Ghat-hegyek az indiai fensík nyugati szélén, nem való¬ 
ságos hegységek, hanem leszakadt földtáblák szélei úgy, hogy ha magaslataikat 
megmászszuk, fönt többé-kevésbbé sík fenföldet látunk magunk előtt. 
így tehát az 0-világ a mi fölfogásunk szerint két részre oszlik, mely részek 
határai nem esnek össze a mai világrészek határaival. Az egész földterületet, mely 
az imént felsorolt határívek külső szegélyétől északra esik, Eurasiá-nak nevezzük, a 
délre eső táblás földeket pedig Indo-Afrika elnevezése alá foglaljuk. Az utóbbi 
tehát a Wadi-Draa-torkolatától, az Atlanti-tenger partján, egész a Brahmaputra- 
torkolatáig a bengáli öbölbe terjed. 
Engedjék meg, hogy most még a földfelület többi részeire is futólagos pil¬ 
lantást vessek. 
Úgy Észak- mint Dél-Amerikának az a sajátsága, hogy réteggyűrődéseik 
főleg nyugatra, tehát a Csendes-tenger felé van irányítva. Az Aleutok ívéhez 
csatlakoznak a William-öböltől délre a Kenia-félszigettől kezdődő nyugati redő- 
vonulatai Észak-Amerikának, melyek azután Alsó-Kaliforniában és Mexikóban 
folytatódnak. A tehuantepeci öböltől délre megváltozik a kép és a nyugati Közép¬ 
tenger íveihez némileg hasonlatossággal biró viszonyok állnak be. Itt ugyanis a 
következőt látjuk : 
Venezuela északi részében vannak keletről nyugatra csapó réteggyűrődések, 
melyek Trinidad-sziget körvonalában lelik legvilágosabb kifejezésüket. Úgy lát¬ 
szik azonban, hogy ezen vonulatok folytatása Tabago és a Kis-Antilla-szigeteken 
keresendő. A Kis-Antillakban meglehetős biztonsággal követjük egy hegység 
( 30 ) 
