A GEOLÓGIA ÚJABB FELADATAIRÓL. 
35 
most is nagy valószínűséggel mondhatjuk, hogy a vas és a magnesium benne 
kiváló módon szerepelnek. Sajnálom, hogy e tárgyra bővebben nem terjesz- 
kedhetem. 
Mindezen tapasztalatokból, valamint általában a természetnek minden 
beható vizsgálatából, nem egy általános szempont és az eszmék soknemű lánczo- 
lata bontakozik ki. 
A botanikus, midőn a gyászoló kegyelet jelvényéül a szomorú fűz lehajló 
ágait pillantja meg, e szép fában az ó-kor kertészetének terményét látja, melyet 
csak nőnemű egyénekben ismerünk és csak dugványok által szaporítunk. Ha ugyan¬ 
azon természetbúvár víg asztaltársaságban muskátbort kóstol, tudja, hogy mus- 
katályszőlőnek is csak nőnemű venyigéi ismeretesek, és így a, gondolatoknak 
váratlan lánczolata a vígság köréből visszavezeti őt a gyász helyére, miközben 
asztaltársa e gondolatmenetről mit sem tud. 
A geológus egy földabroszon megfigyeli a Cook-szorost, mely Üj-Seeland 
két nagy szigetét választja el egymástól és benne egy redővonulat harántmetszését 
látja, melynek ismétlését azután Novaja-Zemlján a Matoskin-Scliarban találja. 
A pegui öböl (Sziámbán) neki mint egy redővonulat középső részének beliorpa- 
dása tűnik fel és akkor tudja azt is, hogy Bécs városa hasonló, kisebb ugyan, de 
fővonásaiban összevágó hosszsülyedésben fekszik. Ugyanő. Csehországból Gör- 
liczre utazva az óriás-hegységben egy töredékét látja annak a nagy varisk ívnek, 
mely valaha Lyonon túlig húzódott. 
Tehát itt is az új képletek hálózata szövődik. De ez még mindig nem az 
utolsó czélja egy nagy tudománynak. 
Kant Immánuel azt vallotta, hogy mindenek előtt két dolog volt az, melyek 
bámulatra gerjesztettek őt, t. i. a csillagos ég és az emberi kedély mélysége. 
A gyermek örvend a sok apró, az éjjeli égboltozaton ragyogó világosságnak 
és sejtelem nélkül tekint fel a világösszeség kimérlietetlen távolába. A tudomány 
pedig a csillagzatok mozgását ismerteti meg velünk, megmutatja nekünk, mily 
kicsiny ez a mi földünk és milyen parányiak vagyunk mi magunk. A fenséges 
valóság elől meghátrál a legmerészebb fantázia. 
Az emberi kedély kimérlietetlen mélységét mindenki gyanítja, de mélyebbre 
betekinteni csak azon kevesek tudnak, kik komoly tanulmányok által képesek a 
jelenségeket megelemezni. Ók azután többet is tudnak a belső emberről, mint mi, 
kik csak bámulattal beszélünk róla, talán úgy, mint a gyermek a csillagos égről. 
De háromszorosan irigylendők azok a válogatottak, kiknek hatalmukban van, nem¬ 
csak látni azt, hanem a beteg kedélyt meg is gyógyítani és kiket a megmentett 
lelkek hálája holtig elkisér. 
íme, a geológia most még egy harmadik tért nyit ki előttünk. Az ember 
mikrokosmusán és az égboltozat makrokosmosán kívül még az idő határtalansága 
is tárul fel. 
Az emberi hagyomány évezredei pillanatokká sorvadnak. Mennyi ideig 
rágták meg az eső és a fagy az Alpok magas csúcsait, azt nem tudjuk. Mióta 
állnak azok feun, mennyivel előzte meg azokat a variskívek feltornyosulása, ezek 
előtt mennyi idővel képződött a caledoniai ív és ezelőtt mennyivel, mikor lett a 
Hebridek gneisze redőzve és összegyűrve, mindezt senki nem mondhatja. 
Nem tudjuk, mikor állott be mindezen esetekben a redőzés és a legnagyobb 
(35) 3* 
