8 
LŐRENTHEY IMRE: 
mabb és erősebb növekedési vonalakkal van fedve. Az alig kiemelkedő s 
mellfelé hajló búb a héjnak a melső részére van tolva és hullámos körkörös 
vonalakkal díszítve. A héj melső sarkán (Schildchen) szárnyszertien kiszé- 
lesbiil és csak azután kerekedik ki. A melső jmrkány, daczára a szárnyszerü 
kiszélesbülésnek, rövid. A hátsó sarok (Scliild) és a héj tulajdonképeni hátsó 
csúcsa (Schnabel) között levő széle öbölszerüen kimetszett, a fiatalabbaknál 
ezen öböl gyengébb (2. ábra), míg a fejlett példányoknál erős (1. ábra). Mint 
a héj tulajdonképeni hátsó része (Schnabel), mint a hátsó sarka lekerekített. 
Az A. Rothi a törzsalak, a melyből a most elő alakok fejlődtek. Hazánk 
álló és lassan folyó vizeiben az A. mutabilis Cles. és az A. complanata 
Ziegl. élnek több változatban, melyek mind az A. Rothi -ból származnak^ 
a mely a most élő két faj jellegét magában foglalja. 
A hosszas leírás helyett álljon itt a táblában adott alakokon kívül a 
következő, két alakból reconstruált típus rajza eredeti nagyságban. 
14. Anoclonta pontica nov. form. 
(I. tábla. 4. ábra.) 
Az előbbinél kisebb, laposabb faj, melynél a búb még jobban mellfelé 
van tolva, a héj elől kerek, a mellső sarok nem alakul át szárnyszerű kiszó- 
lesbüléssé, valamint a hátsó sem. Hátul nem olyan széles az alak, mint a 
Rothi, hanem olyan keskeny, mint elől, alul igen kévéssé hasas. A búbtól, 
melyet hullámos növekedési vonalak vesznek körül, két ráncz húzódik a héj. 
hátsó részéhez, a csőrhöz. 
(8) 
