102 
KOCH ANTAL: 
következik. Kékes zöldbe hajló, selymes zsírfényü, meglehetősen lágy pala- 
kőzet az, mely mikroszkóp alatt a chloriton kivül parányi amphiboltüket és 
sok quarzszemcset is föltüntet, tehát nem typikus chloritpala. Igen gyako¬ 
riak a palásság irányában fekvő quarzrétegcsék vagy kivastagodó lencsék is, 
melyek lemezes chlorittal körülburkolva föltűnő csomókat képeznek a palák 
réteglapjain. Gyakoriak továbbá utólagosan kitöltött, 1—3 cm vastag erek 
is, melyeknek tölteléke középszemű rózsaszínű calcit és világos szürke quarz, 
meg hintett vascsillám-pikkelyek. Egyes 1-—3 cm vastag rétegei továbbá 
chlorit, quarz, calcit, pistacit és vascsillám finomszemcsés elegyéből 
állanak. Végre pyritet is találunk gyéren hintve a chloritos palák egyes 
részleteiben. 
7. Újra agyag csillámpala vagy phyllit (pt) kb. 1000 m távolságig föl 
a völgyön; de közbetelepülve egy grafitdus rétege is föltűnő. 
8. Ismét chloritos pala (eb) kb. 50 m. vastag betelepülése az első híd¬ 
nál, melyen tűi már a csillámpaiák uralma kezdődik, a melybe a chloritos 
pala biotű fölvételével lassan átmegy. A fenn már leírt reteges kiválásokon 
kívül pistacitdús, biotitos amphibolpalának vékony telepe is közibe van 
rétegezve. 
Ezek szerint az ifjabb kristályos paláknak ezen külső öve közel 4 km 
(3650 m) felületi szélességgel bír a Hid. Szamos szelvényében. Alatta az 
idősebb kristályos palák csoportja 
1. Biotitpalá-\ al (cs) kezdődik, melyben a tompakbarua biotitpikke- 
lyek mellett nagyon alárendelten muscovit is előfordul már. A völgynek kö¬ 
vetkező szorulatában ezt a csillámpalát pegmatitos gránit- nak (rcy) vastag 
telére es ennek oldali kiágazásai kereszttil-kasul átjárják s vele érintkezésben 
a csillámpala testszmü ortlioklas fölvételével gnájszba (gn) is átmegyen. Úgy 
látszik tehát, mintha ez a gnájsz contacthatásnak az eredménye volna ; de a 
völgyszoroson túl — a mint azonnal látni fogjuk — gránit nélkül is hatalmas 
betelepülésekben mutatkozik a gnájsz. 
A szorulatnak léte és képződésé világosan a pegmatitos gránit telérenek 
föllépésevei van kapcsolatban, illetőleg attól van föltételezve. A szilárdabb 
gránit ugyanis inkább ellenállott a folyó víz elmosó hatásának, mint a csil¬ 
lámpala a szoroson fölül és alul. Ez a ténynek egyszerű magyarázata. 
A szorulaton túl mindjárt az erdős oldalban tetemesebb csillámpala- 
sziklak emelkednek, melyeknek rétegei 30° alatt EEK-nek dőlnek. A vékony 
lemezes-palás csillámpala barna biotit- és feher muscovit-pikkelyeket 
csaknem egyforma mennyiségben tartalmaz, tehát rendes csillámpala. 
A felülethez közel sok a vasrozsdafolt es limonit gömböcske benne, melyek 
az üde kőzetben pyritek voltak. 
A Nagy-Piiska patak torkolatánál alemezes csillámpalában csupán mus- 
covit-pikkelyek vannak, de ezek is a kb. 1 mm vastag quarzrétegcsék közt 
háttérbe lépnek s csak igen vékony hártyát képeznek. E muscovitpala réte- 
(78) 
