A GYALUI HAVASOK. 
109 
lapos limonit-fészkek is láthatók benne, melyeknek belsejében az eredeti 
pyritnek fémfényü sárga szemcséi még megvannak. A haránttörés lapjain a 
pistacitnak zöldes sárga szemcséi is jól kivehetők lupe alatt. 
Mikroszkóp alatt uralkodó elegyrészekül víztiszta szögletes quarz-szem- 
csék és zöldes sárga pistacit-kristályos töredékek láthatók, mindkettő élénk 
interferens színekkel a kereszt, nikólok közt. A pistacit részben az egyenes 
átló irányában nyúlt, tökélytelen oszlopos metszeteket, nagyrészt szabálytalan, 
nagyon elaprózott szemcséket képez; amazok keresztbe állított nikólok közt 
egyenes állásban sötétednek el. A quarzmezők között igen gyéren ikersávos 
metszetek is előtűnnek és valamely plagioklasra utalnak, mire a fehér kaolinos 
foltok is mutatnak, melyek itt-ott látszanak. A harmadik főelegyrész fűzöld 
chlorit, mely kisebb-nagyobb foltok alakjában van a két főelegyrész közt 
szétszórva és többnyire inkább csak festő viriditként tűnik elő. Egy negyedik 
elegyrész fészkenként föllépő, párhuzamosan vagy kúszáltan rudas és rostos 
halmazokban mutatkozik. A rostok néha görbültek, gyengén kékes vagy 
fűzőid szinűek, dickroismusnak csekély nyomát mutatják és keresztezett ni¬ 
kólok közt ferde állásban sötétednek el, egyeb állásban élénk színekkel polá- 
roznak. Mindezek nyomán aktinohthnak tartom ezt az ásványt, mely a phyl- 
litekben tudvalevőleg igen el van terjedve. A quarz, pistacit és clilorithoz 
kepest különben alárendelt szerepe van itt. Végre igen gyéren elszórva limo- 
nitfoltok társaságában egyes pyrit -szemek és vérpiros haematit--pettyek is 
be vannak hintve e chloritos palába. 
Gura-Albakuluj és Szekatúra közt sötétszínü phyllitek erősen fölállított, 
de általában mégis kb. D-nek dűlő rétégéit észleltem, itt-ott közéjük rétegzett, 
több m vastag mészkőtelepekkel; a szürkülő est beállása azonban ezeknek 
behatóbb vizsgálását lehetetlenné tette. Szekatúrában azonban, a templom 
dombján, zöldes phyllitet gyűjtöttem, melynek rétegei 40° alatt még mindig 
D felé dűlnek. 
Szekatúrától kezdve Topánfalva fele az Aranyos völgye keletnek fordúl 
és így kb. a rétegcsapás irányát követi. Egyenesen délnek folytatólag saját ta¬ 
pasztalásom után nem ismerem a kristályos palák minőségét; de a HAUER-féle 
földtani térkép nyomán tovább nyújtottam a szelvényt a Kis-Aranyos folyó 
völgyén (és Kis-Ponor községen) keresztül, a délén következő kretakori homok¬ 
kövek területéig, hogy e szerint a szelvény deli végén is befejezést nyerjen a 
kristályos paláknak elterjedése. A N.- és K.-Szamos közt emelkedő hegy¬ 
vonulatot föltételesen phyllitnek • pt) jelöltem, míg Kis-Ponortól délre a 
HiUER-féle térkép nyomán a phyllitbe települt kristályos mészkövet (m) tün¬ 
tettem föl a szelvényen. 
Topánfalvának tovább utazván, azt figyeltem meg meg, hogy a kristá¬ 
lyos palák erre is uralkodóan zöldes phyllitből állanak, melyeknek réteg- 
dűlése egyszer E-nak és jóval lejebb a völgyön, ismét DDK-nek fordul, hogy 
tehát a déli oldalon a felső kristályos palák is egy nagy hullámredőt vetnek. 
( 85 ) 
