110 
KOCH ANTAL : A GYALÜI HAVASOK. 
Ezt azonban a szelvényben nem juttathattam kifejezésre, mivel az, mint már 
említve volt. Szekatúrától kezdve egyenesen delnek van kihúzva. 
Ha most befejezésül ezen geológiai szelvényből következtetést vonunk 
le a gyalui havasok földtani alkatára, úgy egészen röviden formulázva, ez a 
következő lehet csak: 
A gyalui havasok központi magvát egy hatalmas gránittömzs képezi, 
melyhez mind az északi, mind a déli oldalon, nagyban többszörösen redözött, 
kicsiben erősen gyűrt és ránczolt csillámpala-öv támaszkodik, a melyben az 
északi oldalon számos gnájszbetelepülés eszlelhető, mig a délin hiányozni 
látszanak. A csillámpala-övet lcevésbbé kristályos, különböző fajú paláknak 
egy ifjabb, jóval keskenyebb öve burkolja körül, melynek rétegei általában 
véve erős fokban dűlnek kifelé, de a csillámpala-öv nagy redőinek megfelelő 
gyűrődések nyomait is mutatják, a mennyiben a nagyfokú denudatio teljesen 
el nem távolította már az ifjabb burkot a régibb csillámpala hátáról. 
Az ifjabb kristályos pala-öv határán pegmatitos gránitnak telére nyoműl, 
sok elágazással, a kristályos palák közé s a központi gránittömzs is az érint¬ 
kezésnél vastagabb instrusiókat mutat a csillámpalába, vagy ennek és a 
phyllitnek is kisebb-nagyobb rögjeit gyúrta magába. Ezen viszonyokból 
mind a két fajú gránitnak a kristályos palákénál ifjabb kora kétségtelen. 
A mi a kristályos paláknak geológiai korát illeti, nem szenvedhet két¬ 
séget, hogy mind az idősebb csillámpala, mind az ifjabb vegyes palák együtt¬ 
véve az u. n. őspala-systemához tartoznak, s hogy ennélfogva az azói csoport¬ 
nak régibb tagja, az ősgnájsz systema a gyalui havasokban hiányzik. Valószínű, 
hogy a gránitok már a palaeozói időben törték át az őspalák leírt sorozatát. 
Yegre kiemelhetem meg, hogy a csillámpala övét, meg a központi grá- 
nittömzsöt is, több helyen (Reketó és Magúra vidéke), mint a tertiaer időben 
végbement tömegmozgásnak a szüleményei, zöldköves dácitnak a telérei 
törik keresztül. 
