130 
A RUMAENIT, EGY UJ FOSSZIL GYANTA. 
rétegét mutatták, mely réteg a darabokkal szorosan összefügg és sötét sárgás szürke 
egészen vörösbarna színű. 
Hevítve a rumaenit olvad a nélkül, hogy földuzzadna, 300° C. és ennél 
magasabb hőmérséknél megolvadva, nyugodtan folyik, és akkor sűrű világos 
sárga gőzöket bocsát ki, melyek köhögésre ingerelnek, és sajátságos aroma- 
tikus, de egyszersmind kénhvdrogenszagot terjesztenek. Ha e folyamatot hűvösen 
tartott gyüjtó'üveggel összekötött üvegretortában végezzük, akkor eleinte híg 
folyadékot nyerünk; egyszersmind kénhvdrogén és széndioxyd fejlődik; erre 
a gyűjtőüvegbe sűrűén folyékony vörösbarna, zöldesen fluoreskáló, sajátságosán 
kozmás szagú olaj megy át és a retorta nyakában finom kristályok ülepednek le. 
Ez utóbbiak borostyánkősavból állanak és e sav a híg folyadékban oldva is 
található. 
A borostyánkősav a rumaenitban változó mennyiségben fordul elő; súly 
szerint 0,3 — 0,9 -— 1,35 — 3,2 %. Hamúalkotórészeket csak elenyésző mennyi¬ 
ségben tartalmaz. Vegyi összetétele a következő: 
81,64 rész karbon, 9,65 r. hvdrogén, 7,56 r. oxygén, 1,15 r. kén. Alkohol 
csak 6,6, aether 14,4, chloroform 11,8 és benzol 14,2 o/o-át oldja. 
Concentrált salétromsav a rumaenitot hidegen nem támadja meg, melegen 
sárgás morzsaszerű állománynyá oxydálja. Concentrált kénsav föloldja, az oldat 
barnavörös; ez oldat vízzel hígítva világos szürke, könnyen oldható gyantát 
bocsát ki. 
A rumaenit mindezeknél fogva lényegesen különbözik a succinittől. 
Hogy kéntartalma éppen oly kevéssé a rumaenit eredeti alkotó része, mint 
a succinitnek és a legtöbb fosszil gyantának sem, azt némi biztossággal elfogad¬ 
hatónak tarthatjuk. Az élő fenyőfák gyantáinak egyikében sínes kén szerves 
vegyiiletben. A fosszil gyanták ez elemet még csak a fosszilizatio alkalmával 
kapták meg, valószínűleg kénhydrogen alakjában, mely beléjök diffundált, mi 
mellett hydrogénje a gyanta oxygénjével vízzé egyesült, mely a gyantát ismét 
elhagyta, a kén ellenben a szerves anyaggal szoros vegyülésbe jutott. (Helm. O. 
Schrftn. d. Naturf. Ges z. Danzig, N. F. Bd. VII.) 
a — 
( 106 ) 
