166 
K SZABÓ JÓZSEF ELHUNYTA. 
A MAGYARHONI FÖLDTANI TÁRSULAT VÁLASZTMÁNYÁNAK: 
1894 ÁPRILIS HÓ 11-ÉN 
TARTOTT RENDKÍVÜLI ÜLÉSÉNEK JEGYZŐKÖNYVE. 
Böckh János alelnök mély fájdalomtól megilletődve jelentette a gyászesetet, 
a mely a magyarhoni földtani társulatot nagyérdemű elnökének, szentmiklósi 
dr. Szabó JózsEF-nek elhunytával érte; felhivta a választmányt, hogy őszinte 
részvétét és nagy tiszteletét felállás által fejezze ki. 
Az elnök ezek után a következő indítványt terjeszti elő : 
1. Dr. Szabó József érdemei jegyzőkönyvben megörökítendök. 
2. Családjához két tag által kézbesítendő, meleghangú részvétirat intézendő. 
3. A ravatalra a társulat koszorút helyez. 
4. A társulat külön gyászjelentést adjon ki. 
5. A választmányi tagok gyászfátyollal kalapjukon a temetésen testületileg 
jelennek meg, hozzájok csatlakoznak a társulati tagok. 
6. A társulat e. titkára rövid búcsúztató szavakat mond a ravatalnál. 
7. A «Közlöny» legközelebbi füzete gyászkeretben megemlékszik dr. Szabó 
József elhunytáról. 
8. Emlékbeszédről annak idején gondoskodva lesz, mely nyomtatásban az 
elhunyt arczképével fog megjelenni. 
ijí íjí i{< 
Midőn 1892 április hó 6-ikán dr. Szabó József hetvenedik születésnapját 
minden zajosabb tüntetés nélkül szakülésünkön megünnepeltük; akkor senki sem 
hitte volna, hogy két évvel későbben a szeretett és tisztelt elnök koporsóját köriil- 
álljuk. Testi épséggel és szellemi frisseséggel lépte át életéveinek 70-ik küszöbét és 
ugyanazon frisseséggel tartotta 1894 márczius 7-én utolsó előadását, melyet a 
mai füzetben közlünk és mely csak része lett volna egy nagyobb, terjedelmes, 
a dunai ti'achyttömzsben végzett tanulmánynak. Utolsó elnöki ténykedése azon 
levél megírása volt, melyet a választmány megbízásából herczeg Eszterházy 
Pál ő Főméltóságához intézett és melyben fölkérte, kegyeskedjék társulatunk 
pártfogói tisztjét elvállalni. Fájdalom ő Herczegsége igenlő és társulatunkat 
kitüntető válasza szeretett elnökünket már a sírban találta. * A húsvéti szünidő 
hozta reá a halálos betegséget és egy heti kínos szenvedés eloltotta az életét, 
melynek mindenki a lehetőség legszélső határát jósolta. 
Április 12-én körülállották koporsóját fővárosunk, közoktatásügyünk, tudo¬ 
mányos és közéletünk kitűnőségei; társulatunk tagjai, az elhunyt volt és jelenlegi 
tanítványai, tisztelői és barátjai és az általános mély gyásznak dr. Than Károly 
főrendiházi tag és egyetemi tanír a következő búcsúztatóban adott kifejezést. 
* Lásd a 218. (164.) lapon. 
(112) 
