Dt SZABÓ JÓZSEF ELHUNYTA. 
167 
((Felejthetetlen kedves tagtársunk! Mélyen tisztelt gyászoló gyülekezet! 
Nekem, a ki 32 évvel ezelőtt bevezettelek a kir. tudományegyetem csarnokába, 
jutott az a szomorú feladat, hogy hozzád az egyetem és akadémia nevében 
a végső búcsúnak néhány szavát intézzem. Ne kivánd, hogy e gyászos pilla¬ 
natban a fényes koszorúnak minden egyes viruló levelét felmutassam, 
melyet a közelismerés munkás életed folyamán homlokodra felfűzött; csak 
azt engedd meg, hogy bensőnkben átérzett éles fájdalmunknak kifejezést 
adjak azon nagy veszteség fölött, mely váratlan eltávozásoddal mindnyájun¬ 
kat még súlyosabban érintett. Kora ifjúságodtól kezdve jellemednek és 
szellemednek sokoldalú erejét életed utolsó leheletéig a tudomány fejlesz¬ 
tésének és hazai közművelődésünk nagy érdekeinek szentelted. Ez alatt egy 
harmad századon át az egyetemi tanításnak egyik legkiválóbb bajnoka 
voltál, a ki nemcsak annak eszközeit tökéletesítetted páratlanul, hanem 
annak szinvonalát a magasra emelted. Elóvülhetlen érdemeid közé tartozik, 
hogy a jó tanítványoknak seregeit képezted ki, a szakkörökben hazádnak 
méltó utódok tekintélyes törzsét nevelted fel. Mint volt rektor és dékán az 
összes egyetemnek, nemkülönben karunknak önálló külön ügyeit a közjó 
javára bölcseséggel és mindeneket kielégítő tapintattal intézted. Mint az 
akadémiának egyik legrégibb és legbuzgóbb tagja, szaktudományodnak 
hazánkban nemcsak úttörője, de megalapítója is voltál. Számtalan búvár¬ 
kodásaidnak új kincseivel gazdagítottad szülőföldünknek megismerését és 
pedig már olyan időszakban, amikor ez még kimondhatatlan nehézséggel 
járt. Mindezekkel hathatósan emelted akadémiánk tekintélyét. Egy negyed¬ 
századon át, mint osztályunk titkára, annak ügyeit fáradhatatlan buzgó- 
sággal vezetted. Ezenfelül szaktudományod felvirágzásának és hazai köz¬ 
művelődésünk nagy érdekeinek számtalan más téren is hathatós előmoz¬ 
dítója voltál. De ezzel sem elégedtél meg, hanem hazánk határain messze 
túl, az egész világ értelmisége előtt, nevednek elismerését és a magyar tudo¬ 
mánynak nagyrabecsülését vívtad ki. Te nemcsak kötelességet teljesítettél, 
Te ennél sokkal többet tettél, mert kötelességeidet hazafiúi buzgóságból, 
önként megsokszorosítottad és mindezeknek ernyedetlen kitartással törekedtél 
megfelelni. Ilyen nagy érdemek méltatására szavaim igen gyengék és kérlek 
e pillanatban, érd be azzal, hogy fáradalmas életeden át kifejtett nagy 
munkásságodért hazánk két legfőbb tudományos intézetének nevében egy¬ 
szerű, de hálás köszönetét mondjak. És most, mikor parányi részévé leszesz 
hazád földjének, melyet a halandók közül te legjobban ismertél, ez mint 
régi jó ismerőst szivesen fog kebelébe befogadni és testi maradványaidnak 
örömest fog békét és nyugalmat szolgáltatni. A nagy úton pedig, a melyre 
most lépsz, kisérjenek az az osztatlan tisztelet, az az őszinte szeretet és 
nagyrabecsülés, a melylyel itt mi Tégedet mindnyájan környeztünk. Ott a 
halhatatlanság világában, melyet méltán kiérdemeltél, kérünk, ne feledkezzél 
meg rólunk, a kik a közös czél megközelítésére veled vállvetve törekedtünk. 
(113) 116 
