170 
DJ SZABÓ JÓZSEF I 
végre megszűntnek találjuk, s itt a trachytok a normál typusban képezik a. 
hegység zömét. 
Legfeltűnőbb, de hatásában csupán mechanikai, valamely eruptív kőzet 
felnyomulása kőzet-teléreknél (díjke) ; a régi kőzeten repedés támad s azon fel¬ 
tódul a láva kőzet-telért képezve, látszólag a mellék kőzeten semmi válto¬ 
zást sem idézve elő. Lehet, hogy kisebb darabokat a mellék kőzetből magával 
felhozott mint közetzárványt, de változást annak anyagán nem idézett elő. A 
csekély tömegű láva, a régibb kőzet hideg oldalait érintve, maga is hamar 
megdermedt, és így anyagi változás előidézésére a körülmények kedvezők 
nem voltak. 
Chronologiai jelentősége az ilyen egyszerű eruptioi modalitásnak is 
döntő, mert ha a regi kőzet trachyt volt, az újabb is trachyt, a kettő között 
biztosan mondhatjuk, hogy a dyke anyaga a fiatalabb trachyt. Ha a dyke is 
hasonló typusú mint az, a melyen feltört, akkor azt mondjuk, hogy ugyan¬ 
azon trachyt-typus későbbi eruptiójának terménye; de ha más typusú, akkor 
a két typus között már biztos korkülönbséget mondhatunk ki. 
Egészen más a hatás, ha a vulkáni kőzet nagyobb tömegben vesztegel va¬ 
lami régibb, de porphyros kőzet alatt, tehát például valami fiatalabb trachyt 
valami régibb trachyt alatt; ilyenkor ezen régibb trachyt a kitörést megelőzőleg,, 
mint a tevékeny vulkánoknál már több alkalommal észleltetett, egész a veres 
izzásig felhevül, mely állapotban az már a láva nyúlósságával bir. Ilyenkor te¬ 
hát kétfelé trachyt-typus lávája érintkezik és az alsónak felfelé mozgása 
következtében egymással keveredhetnek is. 
Ismeretes, hogy a láva nem valami egynemű izzó folyadék, hanem egy 
ilyennek keveréke kristályokkal, melyeket magával felhoz, s a melyektől 
annyiban mindig különbözik, hogy könnyebben olvad, olvadásának foka tehát 
kisebb mint azoké, és így azon veres izzíási hőség, melynél a láva alapanyaga 
már folyós, az associatio ásványai megolvasztására még nem elegendő. Ebből 
aztán következik, hogy ha kétféle trachyt-typus lávái keverednek, a bennök 
levő kristályok mint ilyenek kerülnek össze, és olyan ásvány associatiót tün¬ 
tetnek ki, melyet a nagy tömegek rendes állapotánál nem találunk, mi tehát 
csak kivételes eset lehet olyan helyen, hol az eruptio alkalmával azon két¬ 
féle trachyt érintkezett, melyeknek elegyrészei együtt találtatnak. 
A typuskeveredés első támasza tehát a geológiai topográfia. A geolog 
a helyszínen megállapítja például a biotit-trachytot bizonyos területen, meg¬ 
állapítja továbbá, hogy a biotit-trachyt tőszomszédságában pyroxenandesit lép 
fel, mely ha már feltörése módjával is mutatja, hogy a biotit-trachytra befo¬ 
lyással volt nagyban, ezen befolyás kicsiben is mutatkozhatik a mikroszkóp 
asztalán az által, hogy a pyroxenandesitban ennek szokásos ásványain 
kívül talán biotit vagy quarz is van jelen, mi a trachyt-tömegeknél megálla¬ 
pított associatio szerint zavaró, de csak kivételes jelenség. 
Csupán petrografiai alapon lehetetlen a typuskeveredés fogalmát meg- 
( 116 ) 
