Dí PRIMICS GYÖRGY. 
271 
útra küldte ki l J RiMics-et, ki is a téli félévet a bécsi-, a nyári félévet a 
heidelbergi egyetemen töltötte, ott különösen Tschermak, itt pedig Rosen- 
busch tanárt hallgatva és vezetésük alatt a petrographia körében tovább 
dolgozva. Visszatérvén a külföldről, 1885 őszén a m. kir. földtani intézethez 
önkénytes geológnak beállott s a fővárosban, rendes fizetés híján, irodalmi 
munkássága után szerzett csekély tiszteletdíjakból tengette több mint egy 
éven át életét. 
Csak 1887 elején juthatott ismét fizetéses álláshoz, az erdélyi múzeum 
őrsegédének, Herbich FERENCz-nek elhalálozása folytán, kinek a helyét 
elfoglalta. Ebben az állásában lankadatlanúl folytatta most Erdély földjének 
kutatását és pedig részletesebben, behatóbb módon, a mint eddigelé tehette. 
A m. kir. természettud. társulat megbízásában először is az Inkey Béla 
által megkezdett Csetrás hegység részletes bánya-geologiai fölvételét végezte 
el, majd a m. kir. földtani intézet megbízásából három nyáron át a hiva¬ 
talos földtani fölvételekben résztvett. Mindezekről az általa elvégzett sok¬ 
oldalú munkálatokról híven beszámolt rövidebb-hosszabb jelentéseiben. 
Ezek közt a Csetrás hegységre vonatkozó tanulmánya egy kötetre rúgó 
terjedelmes munkává nőtte ki magát, mely «A Csetrás hegység geológiai 
viszonyai)) czím alatt a természettudományi társulat kiadásában a jelen év 
folyamán meg fog jelenni. 
E mellett mint múzeumi tisztviselő is híven és pontosan teljesítette 
kötelességét, s a gyűjtemények fentartása és rendezése körül tartozó szolgá¬ 
latán kívül a nyári hónapokban tett földtani kirándulásain gyűjtött gazdag, 
gyakran meglepően szép és érdekes új tárgyaknak javarészét mindig ezen 
intézetnek juttatta, s azok előnyös kikészítésével és kiállításával maradandó 
érdemeket szerzett magának az erdélyi múzeum körül. 
Sajnos, hogy az erdélyi múzeum-egyletnél, ennek anyagi viszonyaiból 
kifolyólag, sem nyugdíjra, sem előléptetésre nem számíthatott Primics, s 
így könnyen érthető az a törekvése, hogy a m. kir. földt. intézet fölvevő 
geológjai közé fölvétessék, annál inkább, mivel ezen tudományos pályához 
különben is kiváló hajlama és — a mint eddigi működése is bebizonyí¬ 
totta — a kellő képessége is megvolt. Régi forró vágya teljesült tehát a 
boldogultnak, a midőn a múlt évnek elején a nagyin, földmivelésügyi m. 
kir. miniszter úrtól a m. kir. földtani intézethez segédgeológnak kine¬ 
veztetett. 
De kegyetlen sorsa nem engedte, hogy ezen állását sokáig betölt¬ 
hesse, s hogy abban hivatását és képességeit kifejtve, kellően érvényesít¬ 
hesse magát; a halál még ezen pályája kezdetén véget vetett küzdelem¬ 
teljes, hasznos életének. 
Mint szaktudományunknak mívelője, elhúnyt tagtársunk az ifjabb 
generatióban tisztességes helyet foglalt el, s habár nem volt kiváló tehetség, 
de páratlan szorgalmával és tudományáért lelkesedő buzgóságával mégis 
(179) 
