I)' PRIMICS GYÖRGY. 
275 
1892 . Az erdélyi részek tőzegtelepei. — A m. kir. Földt. Intézet Évkönyve. X. 1. 
fűz. Ennek kivonata az Értesítőben 256. 1. 
— Az Oncsásza és csontbarlangja. Erdély (Az erdélyrészi Kárpát-Egyesület 
Értesítője). I. évf. 1. és 2. füzetében. Kolozsvár 1892. 
1893 . — Az arany. — Természettud. Közlöny. 1893. XXV. 14. 1. 
A TŐZEG ELTERJEDÉSE MAGYARORSZÁGON. 
Dr. Staub MÖRicz-tól.* 
(Egy térképpel). 
A petrographia legérdekesebb fejezeteinek egyike az, mely a zoogen 
és phytogen kőzetekkel foglalkozik. Mióta a mészkövek óriási tömegének 
legnagyobb részéről már tudjuk, hogy állat- és növényeredetü és hogy 
még, a mint ezt a legújabb kutatások bizonyítják, az oolitliok szeme is 
alsó rendű növényeknek köszöni eredetét; mióta a mésztufában zárt 
szervezetek a történeti geológiában is nyertek fontosságot, azóta a földkéreg 
egy másik nevezetes alkotóját, a tőzeget is mindinkább nagyobb figyelemre 
méltatják. Igaz ugyan, hogy a növény alkotta kőzetet e méltatásra már ré¬ 
gebben érdemesítették ; de nem a tudomány szempontjából, hanem fölismer¬ 
vén egyrészt a benne rejlő óriási hőmennyiséget, későbben még rend¬ 
kívüli fölszivó képességét, tehát technikai értékét, ez volt az, a mi iránta 
a figyelmet fölkeltette. Ehhez járult utóbb még azon körülmény is, hogy 
a mezőgazdasági tekintetben eleinte egészen haszontalannak látszó talaj¬ 
nem a művelés különös módjának foganatosíttatása következtében termő- 
képességére nézve a legjobb minőségű földdel is versenyképesnek nyilvánult, 
mely bámulatos eredményre különösen azon időtől kezdve jutottak, midőn 
egyedül ezen czélnak szemben tartása mellett fogtak a tőzegtalaj tudományos 
kutatásához; de STEENSTRUP-nak a dán tőzegtelepekre vonatkozó 1842-ben 
publikált tanulmányai adtak a tőzegkutatásnak új lökést, mely külön¬ 
ben csak a 60-as illetőleg 70-es években kezdett nagyobb terjedelemben 
érvényesülni. Ez az új irány a tőzeg összetételének növénytani szempont¬ 
ból megejtett vizsgálata. Ez által nemcsak a növények földrajzára, hanem 
a negyedkor geológiai viszonyaira nézve is fontos ismeretekhez jutottunk. 
A változó éghajlatról szóló tan leginkább itt vette kiinduló pontját, mert a 
növények éppen mint az éghajlati viszonyok leghívebb tolmácsai, a tőzeg¬ 
telepekben generatiot generatio után eltemetvén, így egy elmúlt hosszú kor 
éghajlatára is engednek következtetni. Könnyén belátható, hogy a szerves 
élet viszonyairól kellő értelemmel biró geológus könnyebben fog eliga¬ 
zodni a réges rég múltak megfejtésénél is, mintha a kőzeteket és a benne 
levő szerves maradványokat pusztán csak ilyeneknek veszi. 
* Előadta az 1894 április 4-én tartott szakülésen. 
(183) 
18 * 
