280 
D! STAUB MÓRICZ: 
tőségéhez még nem tartja kielégítőknek, azt egynéhány érdekes, de csak ez 
után közzé teendő adatra már most is figyelmeztetjük. A diluviumot követő 
kor és az újkor emberének alkotó keze sokat változtattak az ősi állapoton, 
melybe hazánk földje a harmadkor megszűntével jutott. Maga a tőzeg éltető 
eleme, a víz temette el a diluvium és az alluvium homokjával a tőzegtelepek 
egy tekintélyes részét; egy másika magától szűnt mega csapadéki viszonyok¬ 
nak reá nézve rosszabbra való fordulása következtében; végre az ember 
művelésre való talajt keresvén, mesterségesen fosztotta meg a talajt vízétől, 
lefolyást készítvén neki; a hegységből jövő vizeket pedig gátokkal és tölté¬ 
sekkel megakadályozta abban, hogy árterét időről-időre vizével áraszsza el. 
Mennyi jutott e tekintetben hazánkban a természet rovására; az leginkább 
kiviláglik dr. Istvánffi Gyula úrnak az Olt-völgy tőzegtelepein tett észleletei¬ 
ből, egy olyan vidékről, a hol az emberi kéz még legkevésbbé avatkozott a 
természet dolgába. Dr. Istvánffi Gyula úr a következőt mondja jelentésé¬ 
ben: . . . Ezen alkalommal is, mint régebben az árvái lápoknál, 1 konstatál¬ 
hatni vélem a lápok lassú kiszáradását; tudakozódásomra legtöbbször oly 
adatokat nyertem, melyek a folytonos lassú kiszáradásra utalnak. A három¬ 
széki «Rétyi nyir» is példája ennek. Ez a nagy nyirberek számtalan apró 
tószemeivel most egészen száraz homoksivatag, melyben a nyír- és égerfa 
kis oázokon tenyész. Nemkülönben a vármegye felső részében és Petőfalva, 
Kovászna, Borosnyó körül stb. találhatni egészen kiszáradt s kultúra alá 
vont területeket, melyeket a katonai térkép még mint kultiválatlan, nyirkos, 
zsombékos helyeket jelez. így miután sok helyütt, mint pl. a prázsmári szép 
nagy tőzegnél is — nem sejtik e tőzeget és legelőnek használják a megszűnt 
lápot — lehet mondani, hogy a mezőgazdasági értékesítés tényleg folya¬ 
matban van s a kulturföldek terjeszkedése mind szükebb határra szorítja 
a lápokat. Brassó vármegye szép példa erre, hol a kultúra mind nagyobb 
területet foglal el a tőzeges területből.» 
Fölötte jelentékteleneknek kell mondanunk azon síklápokat, melyek 
a hegységek völgyeiben találhatók. Kisterjedelmüek és nem igen vastagok ; 
mely utóbbi tekintetben hazai síklápjaink egyáltalában nem igen tűnnek 
föl. Egyes egyedül a marczalvölgyi (Vas és Veszprém vármegyék határán) 
síklápot illetőleg azt írja a tudósító, hogy 10 m vastag és a mi még feltűnőbb, 
dr. Istvánffi Gyula úr a borszéki 0- és Új-Sáros fürdő között kicsiny, de 
8 m vastag gyeptözegtelepet talált. A baldóczi láp a Szepességben szintén 
kis kiterjedésű láp, de 7 m vastag. Fölötte csekély azon síklápok száma, 
melyeknél a tőzeg vastagsága az 4 m-t meghaladná; hazai síklápjaink leg¬ 
többje 3 m-nél kisebb vastagságú — itt mindig a legnagyobb, a telep középső 
részében megállapítható vastagságot értve — sőt az 1 m-nél vékonyabb tőzeg- 
1 Jelentés a felső-magyarországi tőzegtelepek algologiai megvizsgálásáról. — 
Math. és természettud. Közi. kiadja a m. tud. Akadémia. XXIII. köt. 1888. 
(188) 
