282 
Dl STAUB MÓRICZ. 
alkotó füvek és sásak foglalják el és így a láp a fejlődés harmadik szakaszába 
lép, nádrétté (Rohrwiese) alakul át. E növényzet mindinkább átalakítja a 
láp felületét, új meg új réti növények telepedhetnek rajta le ; a láp a rét 
jellegét kezdi fölvenni, rétláppá (Wiesenmoor) változik át, mely vegetatiónak 
hiányzik a tőzegalkotó mohok azon sajátsága, hogy a talaj vizét magokkal 
fölemelhessék, a lápképződés a réti láppal nyeri befejeződését és a tőzeges 
területen most a száraz, tőzegtelen talaj növényzete üti föl tanyáját. Sik- 
lápjainkat tehát közönségesen három főalakban találjuk, melyeknek már 
maga a nép réges-régen adott nevet. Ezek az ingoványok (ingó nádasok), 
melyekből ha sás-fajok zsombékjai foglalják el a nád területét, a zsombé- 
kosok keletkeznek és végre a valóságos réti lápok. 
Bizottságunk még nem bocsátkozhatott lápjaink részletes tanulmányo¬ 
zásába, de az eddigi fölvételek adatai is, úgy látszik, megváltoztatják Pokorny- 
nak a magyar síklápok fejlődéséről adott nézeteit. Síklápjaink egy részénél 
a tőzeg három rétegét lehetett megkülönböztetni: de vannak két- sőt egv- 
rétegüek is; de a legtöbb lápban még az aránylag véve vékony telepekben 
is akadtak, sőt helyenként bőven, fatuskók, fatörzsek, ágak és gyökerek ma¬ 
radványaira is, úgy hogy bátran föltehető, miszerint a magyar síklápok fej¬ 
lődésében egy erdei vegetatiónak is jutott szerep, annál is inkább, mert e 
vegetatio maradványait a legtöbb esetben az alsó vagy középső rétegben 
előfordulóknak mondják a tudósítók. Ez erdei vegetatiónak jelentősége 
Steenstrup óta ismeretes és azóta a nyűgöt- ésészaknvugot-európai lápokban 
ismételten megerősíttetett. E tekintetben minálunk igen kívánatos a részletes 
tanulmányozás; de egynéhány lápról legalább annyit tudunk már, hogy a 
famaradványok tűlevelűekhez tartoznak; sőt itt-ott az ilyenek tobozait is 
találták. 
Hazánk föllápjai nem foglalnak el kiváló helyet. Az eddigi adatok 
szerint csak három vidéken találkozunk velők. A föllápokban leggazdagabb 
az északi szélesség 49°-án túl és a keleti hosszúság 36—37—38°-ai között 
fekvő vidék, melyre Árva, Liptó, Szepes és Turócz vármegyék területei es¬ 
nek. Ez egyszersmind Magyarország csapadékban legdusabb vidéke is, mert 
annak évi mennyisége 1500—2000 mm közé esik 1 . Árva vármegyében 
vannak a legnagyobb lápterületek, mert ott 20 és 30 holdnyi nagy lápokon 
kívül még két 3635 ill. 1549 k. holdat elfoglaló terület ismeretes. E terület¬ 
től délkeletre esik csak egyetlen egy kis fölláp Szomolnok mellett. Világos, 
hogy a légköri csapadék kisebb mennyiségének tulajdonítandó az, hogy a 
Királyhágón túli föld középső vidékéről fölláp létezéséről tudomásunk nincs; 
csak a felföld keleti és nyugati szegélyén, de tetemes magasságban jutott 
es direkt auf dér mineralisclien Unterlage getroffen.# (Zweiter Berickt dér Moorkom- 
mission für das Jakr 1891/92). 
1 Schenzl G.: A m. korona országainak csapadékviszonyai. 
(190) 
