FÖLDTANI KÖZLÖNY 
XXIV, KÖTET. 1894 NOVEMBER-DECZEMBER, 11-12. FÜZET. 
STUR DÉNES. 
(1827—1893.) 
Stur Dénes, társulatunk volt tiszteleti tagja, született 1827 április 5-én 
Beczkón(Trencsén vármegyében), mint az ottani tanitó legifjabb fia. A gymna- 
siumot Modorban végezvén, a pozsonyi evang. lyceumban elvégezte a böl¬ 
csészeti tanfolyamot és 1844-ben beiratkozott a mennyiség-természettani 
tudományok hallgatójának a bécsi műegyetemen. Már 1847-ben a v. Hai- 
dinger és v. Hauer vezetése alatt álló úgynevezett cs. kir. bányászati mú¬ 
zeumban különösen az ásvány- és földtannal kezdett foglalkozni; de Stur 
korán a növénytan iránt is érzett erős hajlamot és ezt Bécs kiváló botani¬ 
kusai táplálhatták is benne. A törekvő fiatal tudóst szívesen látták abban a 
tudományos körben is, mely akkor Bécsben a természettudományokat új 
életre ébrésztette. Ez a «Freunde dér Naturwissenschaften» czímű egyesület 
volt, melynek élén v. Haidinger állott, s mely ugyan sok időig nem állott 
főn, de létezésének rövid ideje alatt kiváló tevékenységet fejtett ki. «Berichte 
über die Mittheilungen von Freunden dér Naturwissenschaften in Wien» 
czimü közlönyének Ill-ik kötetében jelent meg Stür első dolgozata, mely 
egyszersmind hazánkra is vonatkozott.* 
Tanulmányainak befejezése czéljából Stur 1847-ben a cs. kir. udvari 
kamara egy ösztöndíjával a selmeczbányai bányászati akadémiára ment; de 
a következő években hazánkban beálló politikai események sorsára csak 
annyi befolyással voltak, hogy a bányászati akadémiának és egyszersmind 
hazájának búcsút mondott és visszatért Bécsbe, hol éppen akkor (1849-ben) 
a cs. kir. földtani intézetet (k. k. geologische Beichsanstalt) alapították és 
igazgatójává v. HAiDiNGER-t nevezték ki, kinek fölszólitása folytán Stur az 
intézet tisztviselő karába lépett. Stur élete végéig maradt az osztrák in¬ 
tézet szolgálatában; 1877-ben annak aligazgatójává; 1885-ben pedig 
v. Hauer távozása után igazgatójává kinevezték és ez állásban működött 
egészen 1892 október 21-ig, midőn is rohamosan fejlődő szívbaja kényszerí¬ 
tette, hogy nyugalmi állapotba visszavonuljon, mely azonban nem hozta 
meg neki a jól kiérdemelt üdülést, mert betegsége mindinkább súlyosbo¬ 
dott, mig végre 1893 október 9-én a halál véget vetett tevékeny és tudo¬ 
mányos érdemekben gazdag életének. 
* Lásd az irodalmi jegyzéket. 
Földtani Közlöny, XXIV. kőt. 1894. (223) 
23 
