356 
D! STAUB MÓRICZ : 
a palaeophytologiai irodalomban alapvetők. Ezekben * a morva-sziléziai 
«dachschiefer»-ben talált növényeket rendkívül szorgalommal és behatóan 
tanulmányozta. E flórából 42 fajt részletesen leírhatott, mely fajok két 
tűlevelű (Walchia antecedens és Pinites antecedens) növényen és egy mo- 
szaton (Drepanophycus Machaneki) kívül részint calamitokhoz, részint pedig 
harasztokhoz tartoznak. Az anyag rendkívüli bősége megengedte STUR-nak, 
hogy törekvésének, a fajokról minél kimerítőbb leírást adhatni, eleget tehe¬ 
tett. így a calamitokat a szó teljes értelmében ismét rekonstruálhatta és 
kimutathatta, hogy az ismeretes Calamites transitionis lényegesen eltér a 
tulajdonképeni calamitoktól és lett belőle az Archaeocalamites radiatus 
Brngt. sp. Szintúgy a harasztokra nézve is rendkívül becses fölfedezéseket 
tett. Kimutathatta a culmharasztok azon rendkívül érdekes biológiai saját¬ 
ságát, melynél fogva lombjuk rendkívül sokszorosan és igen finom sallan¬ 
gokra van metszve, a mely oszlásra való hajlam némely fajnál meg a levél 
nyelein is jelentkezik, sőt mint például az Archaeopteris fajoknál genusbeli 
jelleggé fejlődött ki. Különös figyelmet fordított Stur az ApJdebiav agy Schi- 
zopteris nevű levélképződmónyekre morphologiai értekük megállapítása 
tekintetéből. Szerinte e képződmények stipulák. Rendkívül érdekes az, a 
mit Stur a culmharasztok úgynevezett «alsó állású fátyoláról» (indusium 
inferum), t. i. azon szervről, mely a lombon fejlődő sporangiumokat takarja, 
állít. Ez Stur szerint sokkal magasabb fejlettségű, mint a mai nap élő 
és hasonló indusiummal biró harasztoknál és a monokotyl növények 
perigoniumára emlékeztet. Stur továbbá kimutatta, hogy e flórában az 
OphioglossecB rendjébe tartozó fajok sem hiányoztak, hogy a culmkor ha- 
rasztjai továbbá rendkívüli méreteik által tűnnek föl, így nemely Calymo- 
theca faj lombja m-nyi széles és-2 m hosszú, sőt maga a levélnyél 3 cm-nél 
vastagabb és végre, hogy e harasztok egy része, mint például a Thyrsopteris 
schistorum Stur, a mai trópusok nemely harasztjával nem csak a genus, 
de még a species tekintetében is majdnem azonos. Mindezekhez csatla¬ 
kozik ama kísérlet, a fosszil harasztokra vonatkozó ismeretek eddigi alapját 
egy újjal fölcserólni, melyben a termés morphologiája képezi a kiinduló 
pontot. 
A számos Lepidodendron-m&r&dék, mely különösen az ostrau-walden- 
bergi culmrétegekből került napfényre, alkalmat szolgáltattak STUR-nak 
arra, hogy e növényekre nézve is gyarapodjanak ismereteink. Mindenek előtt 
azt találta Stur, hogy a Lepidodendron- törzsökön levő le\ólvánkosok mind 
* Die Culmflora des máhrisch-schlesischen Dachscliiefers. — Abhldgn. d. k. k 
geol. Reiclisanst. Wien. Bd. VIII. Heft 1. 17 táblával és 4 fametszettel. Wien 1875. 
Culmflora dér Ostrauer und Waldenburger Schichten. (Beitrag zűr Kenntniss dér 
Flóra dér Vorwelt. II. Heft). — L. c. Heft 2. 366 pp. 27 táblával és 59 zinkografiával; 
végre 3 tábla térképpel és szelvényekkel. Wien 1877. 
(226) 
