376 
ÍK STAUB MÓRICZ: 
rint van egy síkláp; neve: «Skranichova»; legnagyobb bosszúsága kb. 
1000; legnagyobb szélessége 100 lépés. A csötörtöki részen van egy mély 
és egy sekély forrás igen jó friss vízzel; továbbá bárom «tengerszem» 
(morské oko) és több kisebb iszapos lyuk. A nagyobb nyílt vizek 3—4ölnyi 
mélyek. A láp vize a Yág folyó vizének növésével nő; apadásával apad. 
Jelenlegi vegetatioja helyenként sűrű nád, sás, mohok, égerfák; altalaja kavics. 
A csötörtöki község levéltárában őrzött kéziratok tanúsítják, hogy 
mintegy 130 évvel ezelőtt a láp mai helye a Yág medre volt. A láp nagy 
vizáradás következtében képződött. Egynéhány évvel későbben a Vág vizé¬ 
nek csak kisebb része folyt a mostani láp mentén és még most is mutatják 
a helyet, a melyen akkor malom állott. 
Szepes vármegyére vonatkozólag Pokorny (i. h. 137.1.), adatai szintén 
igen hiányosak ; dr. Filárszky Nándor úr, a tőzegkutató bizottság kiküldött¬ 
jének beható kutatásai alapján most e vármegyéből a következő lápokat 
ismerjük: 
1. Szepes-Béla határában vannak: 
a) Északon a «Kronwinkel» (Krotenwinkel, Kramwinkel) nevű síkláp. 
Területe 70 hold, közepében 2—2 x /2 m, szélein V 2 —1—P /2 m vastag. 
A 15—20 cm vastag fekete lápföld alatt fekszik három egymástól megkülön¬ 
böztethető tőzegréteg; az alsó sötétbarna rétég nagy részben feketés, agyagos 
minőségű. Különösen a középső rétegben nem ritkák kisebb nagyobb faágak 
(Alnus Betula); a felszinten nagyrészt gramineák, főleg carex-fajok, nagyobb 
mennyiségben lombmohok tenyésznek. 
Beszélik, hogy a láp nyugati végében még nem is olyan régen terje¬ 
delmes nagy tavak voltak ; jelenleg ilyen álló nyílt vizek az egész területen 
már nem találhatók. E lápon régebben nagyobb égések is voltak; erre mutat 
legalább a sárgás barnás hamuréteg, mely úgy a láp közepe táján, a «Nách- 
ste Seifen» partján, valamint a láp alsó részében, a «Tiefer Seifenw mellett 
bukkan felszintre. 
b) Észak-nyugatra van a «Gewehr» és «Bollwiese» nevű sikláp terület- 
melyhez még a «Birlwald», a «Schoss» és a «Drischen» nevű határos mo¬ 
csaras telepek tartoznának. Az egész területet 100 holdra becsülik; közepe 
táján 60—80 cm, szélein 10—20—30 cm vastag. Csak egy feketés barna 
tőzegréteg, melyben fatuskók is vannak, látható. A láp felszintjén helyenként 
fűzfabokrok, kisebb nyír- és égerfák, itt-ott boróka is, a láp szélén pedig már 
vörösfenyők tenyésznek. Az altalaj kék agyag. 
c) Délnyugaton a Schwarzbach középső völgye jobb oldalán fekszik a 
«Rohrwiesen» nevű 40 holdnyi síkláp, mely közepe táján 3 és ennél több, 
a széleken 0,2—0,3—0,5—2 m vastag. A tőzeg felső rétege világos barna 
szinti; a középső 1,25—2 m-nyi mélységben fatuskókat magában záró réteg 
szintén világos barna szinti; az alsó sötétbarna csaknem egynemű agyagos 
külsejű. Az altalaj homokos agyag és kavics. 
"( 246 ) 
